Husk, at vinsækken er Paul.
Et skud i hovedet er målet.
- Den bevægede sig sgu. - Ja, det gør de.
Du må træne noget mere.
Bare rolig, Paul. Det er derfor, vi træner.
De er nødt til at skaffe en masse aber.
Historien vil dømme mig hårdt for det med aber i alle byer. Og med rette.
Du gjorde det nødvendige. Huzzah. Peter må være glad.
- Han fik ideen, da han var 12 år. - Ja, naturligvis.
- De dræbte Simitz. - Selvfølgelig. Det var de nødt til.
- Hvorfor er i dag allerede ubærlig? - Det er den ikke!
Den bugner af muligheder og glæde.
Glem det og fokuser på Pauls salvning og hjorteritualet.
Hvad er det hjortehalløj for noget?
Peter den Store fandt på det for at fejre Peters salvning.
Det er en morsom fejring.
Peter elskede ideen om at fortsætte traditionen.
Jeg har faktisk en overraskelse, hvad det angår. Vent.
Fandens!
Pauls salvning. Kan vi gennemgå talen?
Noget er den traditionelle velsignelse -
og så følger jeg op med inspirerede indfald.
Dårligt nyt? Kan jeg hjælpe?
- Nej. Hvad sagde De? - Pauls salvning.
Pauls salvning! Sikke en dag, det bliver! Smag på det her.
Lækkert. Hvad er det?
Da Paul blev født, blev din moderkage lagt i en tønde med fin vodka -
til at skåle i på Pauls store dag efter hjorteritualet.
- Drak jeg lige min moderkage? - Ja.
- Sød og stærk ligesom dig. - Lidt gæragtig, dog.
Lad os se på talen.
Vi håber på, at en stribe solskin rammer hans pande, mens jeg siger:
"Du er udpeget af Gud som leder." Jeg siger det i barytonleje.
Jeg kommer til at græde, det ved jeg.
Javel. Jeg må ned i Nakaz-salonen.
Jeg troede, at Nakaz ville smage af fremtiden -
men det er sgu merde i min mund.
Hvor vover De, Voltaire!
Vor kejserinde er den modigste og klogeste og vil sejre!
Åh, jeg så ikke, at De kom. Jeg roser dem ganske akavet.
Vi begyndte med mord og er endt med abe.
Folket elsker aberne.
Lad os fokusere på næste trin i Nakaz. Uddannelse til alle.
Bønderne tøvede med at stemme, da kirken sagde nej.
Jeg har talt med dem. De vil hellere piskes end læse bøger.
Kirken klæber til dem som en succubus.
Jeg er her, franskmand.
Vi kan måske diskutere kirkens rolle i vores liv. Archie?
Åbenhjertigt.
- Hustru! Fantastisk nyt! - Jeg er midt i noget.
Ikke lige så vigtigt som Pauls første ord!
Hvad?
Vi sad på gulvet og legede, og så kiggede han op på mig -
med et fornøjet udtryk og sagde ...
Hvad sagde han?
"Fisse"!
- Hvad? - "Fisse".
Hans andet ord bliver nok "slik". Sig "slik", Paul.
- Hvem vil høre Pauls andet ord? - Nej! Hold op!
- Hvad? Sig det til ære for mor. - Nej, Paul!
- Lad ham være. - Tag ham med!
Jeg er meget forvirret. Hvorfor er det skidt?
Hans første ord skal ikke være "fisse"!
Hvorfor ikke? Det bliver en glæde for ham.
Han skal være et betænksomt og kærligt barn -
styret af fornuft og kærlighed, ikke af fisse!
Nå. Jeg accepterer ham da, som han er.
- Selvfølgelig! Han er ligesom dig! - Huzzah!
- Og du elsker mig sgu, husk det. - Ikke i dag!
Du er ustyrlig og også skideirriterende!
Han er et barn, der siger et ord. Han ved ikke, hvad det betyder.
Men jeg ved, hvad det betyder.
Det betyder, at hans næste ord bliver "mord" og "kusse" -
og "knivstik" og "baconsvøbt figen" og "skær halsen over på dem"!
Det betyder, at han er ligesom dig!
Og du vil have ham salvet af Gud som leder af dette land?
- Nej. Det skal fandeme blive løgn! - Det vover du sgu ikke.
- Salvningen er aflyst! - Hvad?
Og det er det forpulede hjortevanvid også!
- Fandens! - Visse grænser kan ikke overskrides.
Min søns skæbne er en af dem. Det skal du end ikke true med.
Jeg truer ikke med det. Jeg sværger det!
For jeg vil ikke risikere, at han bliver som dig -
hvor jeg gav ham mulighed for og ret til at mishandle folket.
Hold kæft, eller jeg skærer halsen over på jer!
Netop min pointe. Har du et problem? Grib en kniv og skær en hals over.
Kom og tag det.
Skær mit dumme, dumme hjerte ud, fordi det elsker dig.
Jeg kom med en glædelig nyhed.
Og du har været en rædsom kone og en forpulet elendig mor.
- Det kan hun ikke mene. - Naturligvis ikke.
Det var meget ... du store.
Paul skal bekræftes i Guds øjne.
Selv hun må erkende faren ved at lade den dør stå åben.
De havde bare et skænderi, der rystede sjæl og sind.
Hvis De ikke er bekymret, hvorfor skælver De så?
Åh gud. Det gør jeg søreme lidt. Hvor sært.
- Du milde skaber. - Det samler mit indre.
Godt. Jeg har det fint.
- Vi må tage det i opløbet. - Sandelig.
Grigor, du vil ikke tro ...
Det er vel nok bedårende.
- Det var det. - Hvad nu?
Der udbrød krig mellem Katarina og Peter, og det tegnede sgu blodigt.
- Hvad? - Pokkers. Klarer han sig?
Han så ud, som da de tog hans kæletiger, da han var ni.
Åh gud. Håndklæde!
Farvel.
Tænker De på Deres forhenværende ven?
Tænk, at han kan lide at knalde med det der.
Han elsker at knalde med det. Og han elsker mig.
Kærlighed gør blind. Det er nødvendigt i Deres tilfælde.
De knuste hans hjerte tusind gange. Han må nok gerne knuse Deres én gang.
Jeg vil ikke tale med nogen.
Min rolle er sjælesorg såvel som politisk gerrighed.
- Er alt i orden? - Ikke rigtigt, nej.
Jeg sagde til fede mor, at jeg aldrig ville besøge hende igen -
hvis jeg så hende spise flere flødekager.
Samtidig maste jeg i vrede en ind i hendes kæmpe mund.
Hvad fanden taler De om?
Ting bliver sagt. Det er kun ord. De blæser væk i vinden.
Men kærligheden forbliver i kroppen.
To dage senere fik vi eftermiddagste, og jeg lod hende æde uhæmmet.
Archie. Gå Deres vej.
Salvningen handler om Paul, ikke Peter.
Det er altså ikke sjælesorg, der er Deres ærinde.
Jeg er en talentfuld præst og kan klare to ting samtidig.
For at gå videre til politisk gerrighed:
Uden salvningen går den russiske trone ikke i arv.
En tradition, som sgu ærligt talt har holdt Dem ved magten.
- Jeg arvede ikke. - De ses sådan.
Uden ægteskabet, der gjorde Dem til familie, sad De ikke på tronen.
- Pis og papir! - Familien er udpeget af Gud.
Ellers kan enhver narrøv indtage tronen.
De sætter Deres styres berettigelse på spil.
Sætter jeg min trones berettigelse på spil, eller Deres guds magt?
Begge dele. Der er meget på spil, ikke sandt?
Hold da kæft, det var vildt.
Jeg var ved fronten, og det her var lige så intenst.
- Sauterne og andelever-parfait? - Jeg er for arrig til ... lækkert.
Det lindrer sjælen.
Hvad fanden laver hun?
Tænk at ville tage tronen fra Deres egen søn.
- Oj, som vi siger i Sverige. - Går det?
Beklager, men hun er et uhyre og hader jeres søn.
- Her er gulerodskage. - Til en kejser? Hader De ham?
- Det er fandme ikke godt nok. - Det gik stærkt!
Jeg har lige hørt det. Alle taler om det. Passion!
Jeg husker godt tiden som nygift. Smukt.
- Det er ikke passion! - Et angreb.
- Det kan hun ikke gøre imod Dem. - Jeg må afledes. Vi angriber sække.
Jeg taler sgu ikke til hende, før hun undskylder.
Vil De kneppe hende? Det fører ofte til snak.
- Lad være. - Endelig enige.
Selvfølgelig da. Jeg er ikke et uhyre. Men ingen snak.
- Ud, d'herrer! - De bringer mig trøst.
Og fantastisk Sauterne.
Er De her stadig? Jeg sagde "ud" for evigheder siden.
- Klarer du dig? - Nej.
Det var et hårdt møde. Jeg forstår ikke det raseri.
- Tak, tante. - Grib aldrig en kniv foran hoffet.
- Jeg ville snitte hende. Jeg var ... - Vred?
Såret. Hun ønsker ikke, at min søn bliver som mig. Men hun elsker mig.
Det giver mig hovedbrud.
Lad mig forenkle det. Det handler ikke om kærlighed.
Dine følelser og din kærlighed betyder ikke noget.
Kun familie og stilling. Gør det, der skal til.
Du er meget aggressiv.
Du har én opgave som din fars søn, og det er at bevare arvefølgen.
Ja. Hun mente det da ikke.
Jeg husker, at vi spillede badminton herinde. Nøgne.
Vi brugte passionsfrugter som fjerbolde.
Din far ramte mig med et forhåndsslag. Jeg elskede det.
Det sved, da frugten knustes ud over min nøgenhed.
Og han brølede af grin, som kun han kunne.
Smed sig ned på gulvet. Jeg løb hen til ham ...
Han så på mig med de øjne, der omfavnede og knuste en samtidig -
og sagde: "Bevar min arvefølge, min elskede."
Og så døde han.
Jaså.
Jeg siger ikke mere, for hvad mere har vi brug for?
Forstået. Forstået.
Jeg håbede på, at De var her midt i hed, sensuel elskov.
Glinsende af sved og blå mærker. Lad mig snuse til Dem.
Skrid. Så De skænderiet?
Ja, og det åbner en dør på klem for dig og hende.
Og jeg gætter på, siden det rager Dem, også for Dem?
Bør vi ikke alle vinde? Det er Guds vilje.
- Meget morsomt. - Barnet må salves af kirken.
Hun bør hviskes i øret: "Paul bør ikke berøves for at trodse Peter."
Og lad os ikke berøve kirken sin ret til at gudeliggøre ledere.
Jeg vidste, De ville forstå.
De syder faktisk. Jeg kan se det.
Jeg er et sammenkog af alskens følelser.
Godt, så snus til.
Vanilje. Hvor sært. Jeg håbede på moskusduftende.
Er det en spøg? De skændes med Deres idiotiske mand og kommer til mig?
- Jeg gik faktisk bare forbi. - Løgner.
For helvede da også.
Jeg hersker over dette land, fordi det var min skæbne!
Og fordi jeg foreslog det. Nok hovedsageligt derfor.
Jeg påtog mig opgaven, fordi jeg har ideer og mod til det.
Ikke fordi en mand i en stor hat, der repræsenterer en mulig Gud -
i ledtog med en adelig familie beslutter, at millioners skæbne -
hviler på et barn, der måske bliver et uhyre!
Jeg ved, vi taler om min søn, som jeg elsker.
Ja. Ja, enig.
Vi er underlagt en leders luner og dermed let dødsdømte.
- Heldigvis er det mine luner. - Det var min næste pointe.
Det er en lettelse at have Dem ved min side igen.
I modstand mod Deres mand vil vi altid være enige.
Jeg forstår godt, at De hader ham. Men smid det ikke i ansigtet på mig.
Smid ikke kærligheden i ansigtet på mig.
- Det kan vi godt indføre som regel. - For jeg hader den. Den kærlighed.
Det gør jeg også i dag.
Men ... den er der. Selv i raseriet, stærk ...
Nu taler De om den igen.
Lad os verfe den væk, så kan min kærlighed til Dem bo ved siden af.
Jeg har savnet Dem. Hadet Dem ... og savnet Dem.
Kejserinde! Goddag. Velkommen. Du sagde ikke, at hun kom, skat.
- Maxim. - Hvorfor bruger I de glas?
- Jeg henter krystalglas. Og snacks. - Han er sådan en god fangst.
Der er du jo!
Jeg var bekymret og ledte i dine gemakker. Alt i orden?
- Ja. Jeg var hos Marial. - Dejligt.
Når roden er kærlighed, vokser den altid frem igen.
Det gør den vel. Jeg er dog meget vred.
- Ting siges i vrede, som ikke menes. - Jeg mente det. Uanset vrede.
Her er en bog om ægteskabets videnskab af Tjoglokovs.
Den er meget moderne. Du vil elske den.
Jeres kærlighed er heftig, af og til for heftig. Den vil hjælpe.
Et kongeligt ægteskab er arbejde.
Gør det eller få knuste hjerter, ødelagte liv og blod overalt.
Jeg skriver noter til mig selv.
"Min kone vil ikke afbrydes midt i intellektuelle saloner."
- Meget morsomt. - "Hvad fanden?" er stadig min tanke.
Det eskalerede, ja.
Det var, som om jeg faldt ud fra en klippe og opbyggede momentum.
Det sker vist. Pludselige udbrud i et ægteskab.
Far smed ofte urner efter mor -
og mor fyldte hans mund med knust glas, når han sov.
Min mor fik pludselige udbrud meget lig mig tidligere.
En kogende bølge fejede benene væk under min far.
Hun holdt ham nede i det billedlige vand, til han gispede undskyld.
En momentær ægteskabelig sindssyge med angreb, man ikke mener.
Noget af det mente jeg.
Fra min søster, Angela.
"Hvor er mor? Hun svarer ikke på mine breve."
"Vær sød at svare. Jeg er bekymret."
Nå da. Hvor irriterende. Jeg troede, den sag var begravet.
I dag var måske en akkumulering af vores fortid.
Det er, som om noget hver uge øger dens vægt.
Lad os glemme det.
Vi mente det eller mente det ikke. Hvad så? Det er bare ord,
Lad os klæde os af og droppe snak.
Jeg mente det, jeg sagde om salvningen. Det skal du vide.
Hvad laver du?
- Jeg har intet valg. - Du vil knuse os.
Elizabeth gav mig en bog.
Vi kan da prøve det. "Ægteskabets videnskab", åbenbart.
- Hvordan smager den? - Hvordan tror du, Agnes?
Som hvis en rotte kastede op i et glas. Jeg savner akvavit.
Du skal ikke vente oppe.
Mød mig i Deres gemakker i aften.
Jeg ... ja.
- Vi må have handling, ikke blot ord. - Næh, blinis.
- Værsgo. - Hvad er det?
Bare til at skylle smagen af alle løgnene væk.
Slut Dem til os. Det vid er spildt på at være en bitterfisse.
Uenig.
Vores opgave er at udfordre kejserinden på alle niveauer.
- Til gavn for vort land. Ikke? - Jeg er splittet.
- Hvorledes? - Jeg vil gerne fortsat lytte.
Men jeg vil lytte, mens De sutter min pik.
Det gør det dog svært for Dem at tale. Det er et dilemma.
Blini?
De trampede på et romantisk øjeblik.
Det gjorde hun virkelig ikke.
Tænk, hvis De var kastreret og kunne fokusere på filosofien.
- Så ville de være prægtig. - Og trist.
Voltaire uden pik. Nej, nej.
Lad os lade Voltaire sutte sin egen pik.
- Så kan vi tale frit. - Meget gerne.
- Øvelsen kaldes "tovtrækning". - "Tovtrækning".
Jeres problemer står på papirlapperne på rebet.
I forklarer noget, den anden skal forstå for at træde nærmere.
I forstår forhåbentlig nok til at nå midten sammen.
Begynd.
"Katarinas styre".
Du deler ikke min trang til at forandre landet.
Fordi det er vanvid. Genialt, men vanvittigt.
- Du lytter ikke til mine råd. - Læs Diderots samlede værker.
Du forstår ikke mig og det, jeg vil opnå, uden dem.
- Hvor mange er der? - 47 plus appendiks.
47? Er du vanvittig? Er hun vanvittig?
Kan du ikke læse en bog? Du æder og går på jagt.
Løb ud i skoven, så jagter og slikker jeg dig.
- Uden for emnet! - Er det?
- Ægteskabets videnskab er sjovt. - Du taber.
Nej, det gør du!
Det der er vist ikke meningen.
- Nu praler de sgu bare. - Parret skal være i balance.
Hold fast i hinanden, mens vi kaster bolde mod jer.
- Jeg har dig. Altid. - Det ved jeg.
- Undskyld. - Vi kan klare alt.
Se på mig og sig, at vi ikke kan.
Jeg tror på det, når vi er i nuet -
men fortiden og verden udenfor ... for helvede!
Undskyld. Der står, styrken skal øges.
- Hvor? - Et sted.
Det var bare et skænderi, der stak af. Vi kan glemme det.
Kræver et lykkeligt ægteskab hukommelsestab?
For helvede! Den næste kugle kommer fra Arkadijs nossepose!
I skænderier bør man bruge "Du gør altid"-sætninger.
Eksempel: "Du gør altid sådan, og det hader jeg."
Du arbejder altid, og det hader jeg.
- Nydeligt. - Tak.
Jeg redder Rusland.
Nej. Sig: "Det accepterer jeg. Jeg er frygtelig. Elsk mig alligevel."
Det siger jeg ikke.
- Så skal jeg slå dig i baghovedet. - Og jeg skal kneppe Peter foran dig.
- Det står der ikke. - Improvisation er tilladt.
Fint. Jeg accepterer, at jeg er frygtelig.
Og at redde Rusland fra alt det, du gjorde, er vigtigere end dig.
- Accepter mig alligevel. - Det gør jeg.
Du dræber altid, når du vil, Jagter, æder og knepper, når du vil -
og gør, hvad du vil, og det hader jeg.
Jeg accepterer, at jeg er fantastisk til at gøre mit liv særligt og sjovt.
- Accepter mig alligevel. - Morsomt.
Vi skal nu, skræmmende nok, fremføre en observation.
Skal I to?
Du er en forpulet hedonist med en stor pik -
og du en snobbet gås, som er gift med sit arbejde.
- Det er dødsdømt. - Forkert. Nej. Hvad siger du?
Jeg synes, I begge er enestående, og det gør det svært.
I lever livet på kanten, og kanten er skarp -
så I sårer hinanden ved blot at være jer selv.
I må lære at acceptere, at I vil såre hinanden -
eller at af og til må I træde tilbage for den andens skyld.
- Hold da kæft, Arkadij. - Sandelig.
- Jeg bemærker faktisk ting. - Sandt. Han har skarpe øjne.
Peter, her er en fasan til dig. Som en gave.
Og 11 flasker rosé samt 46 østers.
Og jeg bad kokken lave madeleinekager med melonfyld.
Jeg ville foreslå badminton, men I er ... midt i noget.
- Vi er færdige. Jeg skal arbejde. - Lad os spille.
Du forbedrer altid Rusland. Lad os more os.
- More os? - Det er faktisk kapitel seks.
Lad os prøve det.
Vi skal være fire. Skal jeg hente George?
- Seks er også fint. - Hugo.
- Han er vist død. - Det har jeg også hørt.
Vi kan da blive. Mig og Tatjana?
Nej, Grigor. Hent Marial. Tak. De må gerne gå.
- Vi spiller fire. - Utroligt.
- Marial? - Marial.
"Hent Marial", sagde hun. Det var utroligt.
- Når man først elsker mig ... - Enig.
Du er så glad.
Os fire sammen. Venner. Fantastisk! Og Hugo kan bare skride!
- Skønt, du tænker på mig. - Jeg er glad på dine vegne.
- Ødelæg det nu ikke. - Nej da.
Du hader ham. Skjul det nu bare.
Jeg er en meget dygtig skuespillerinde.
Den orgasme i går ...
- Den var ægte. - Var den?
Flot. Jeg troede næsten på dig.
Du ender med at elske ham. Det gør vi alle.
Det gør I alle. Det er næsten en god pointe.
- Hej! - Hej.
- Én regel. Tal ikke grimt om ham. - Kun tænke det.
- Hvis De må. Men ikke sige noget. - Forstået.
- Dit glas er halvt fyldt. Nul sjask. - Men vi må gerne være sjaskede.
Når kampen er slut, er det vigtigt.
- Hvilke hold? - Jeg spiller med Dem.
Agnes. Jeg håbede på, De ikke var klædt af -
så jeg kunne flå hver en tråd af Deres krop.
Men først det her.
- Vi skal spille et krigsspil. - Hvad?
Jeg er Sverige, De er Rusland.
Her var kampen, da de indgik våbenhvile.
- Tror De, De havde vundet? - Jeg ved, jeg ville.
Jeg ved, hvad vores plan var. Lad os finde ud af det.
- Jeg er muligvis forelsket. - Alt andet ville være fornærmende.
- Lad os begynde. - Du store.
- Hold øje med fjerbolden. - Jeg kan ikke se andet.
Flirter du med din egen mand?
Jeg bruger hans selvkærlighed mod ham. 1-0!
Genialt.
Fandens!
- Jeg er meget konkurrencelysten. - Og elendig.
Lad min partner være og serv.
- Alt i orden? - Ja.
2-1.
- Marial, gå længere frem. - Jeg ved godt, hvor jeg skal stå.
Lad være.
- Fandens! - 3-1.
- Øjnene på bolden, en meter frem. - Jeg kan godt spille.
Alle forbierne forvirrede mig.
Så gik vi til modangreb på flanken med en deling.
Men vi vendte os, så det er ikke flanken mere.
Tusinder af mænd står klar med blottede tænder -
rejste børster, våben og stive pikke.
- Fandens! Vi trækker os ... - Jeg står på bakkekammen!
Oven over dalen og ind i ...
Og det var det!
De ved vel, hvor jeg nu marcherer hen?
- Stockholm. - Jeg vinder!
- Jeg vidste det sgu! - Det er muligt.
Men De finder aldrig ud af det.
Og nu er jeg i Stockholm.
Er du krigsbyttet?
Kom her. Gå ned på alle fire.
Lugt til mig og brøl som en bøffel.
Uanset min lyst kan jeg aldrig kneppe Dem. Jeg er gift.
- Jamen, jeg ... - Vid, at jeg er våd af lyst.
- En liflig pinsel, vi må tåle. - Nej, jeg ... jeg er døende.
Det er mit desperate ønske, før jeg dør.
Ligesom Sverige.
Ja.
Det er frygteligt at dø med så meget ikke kneppet og ikke vundet.
Mit hjerte knuses for Dem.
Skal jeg stole på, at Peter løser det?
Peter? Jeg gentager det for større effekt. Peter?
Han har sine talenter. At vinde hendes kærlighed er et.
Og hvis ...
Og lad mig sige det åbenlyse højt, når han fejler, hvad så?
Archie, når vi går sammen mod andre, hvem vinder så?
Sandt nok. Men forstå nu -
at det her er, hvordan skal jeg sige det ... forpulet vigtigt!
Jeg har prøvet på at følge hende, men hun vil ikke følge mig!
En dag vil De høre en sprækken, og da er det mig -
der går op i limningen og giver los!
De er meget ophidset. Skal jeg lære Dem fuglelydene?
Jeg er kommet for at tage Dem.
Det er tydeligvis ikke et godt tidspunkt.
- Jeg misunder Dem af og til. - Gør De?
Jeg misunder aldrig Dem. Til tider elsker jeg Deres hatte.
De kunne bede Vinodel komme tilbage. Jeg elsker at se på.
Ser De stadig på? Hvornår giver de efter, Archie?
Den sprækkende lyd ville jeg gerne høre.
Den fasan, altså!
- Det er måden, jeg skyder dem på. - Med et gevær?
Fantastisk. Vi sidder ved et bord og svælger i fasan og tilgivelse.
Selv Marial og hendes bedrag er glemt.
- Mine bedrag? - Skål for Marial.
- Al kærlighed er kompliceret. - Og uforståelig for udenforstående.
- Den enes uhyre ... - Jeg skyder dem i nakken.
- Hvad? - Fasaner.
Så skuddet ikke ødelægger brystet. Pandestegt forbliver den silkeagtig.
- Fantastisk. - Silkeagtig. Flot, skat.
- Er De sød ved et andet menneske? - Det sker sporadisk.
- Lidt af et syn. Er De forelsket? - Deres forelskelse er også et syn.
- Forsigtig. - Skål for Grigor og Marial.
Skål for Katarina og Ruslands fremtid.
Og for Peter og Katarina.
- Huzzah. - Huzzah.
- Katarina fik brev fra sin søster. - Hvad?
Et sært og muligvis brandfarligt emne til middagen, kære ægtemand.
- Hvad skrev hun? "Hvor er mor?" - Tyg på noget svinekød. Langsomt.
Jeg har tænkt over et svar.
- Jeg har skrevet et brev i hovedet. - Hvad har du?
"Kære svigerinde. Du kender mig ikke,
men jeg er tidligere kejser, gift og forelsket i din søster, Katarina."
"Hvad angår din mors opholdssted og helbred ..."
- God start. - Gør du virkelig det her?
Ja. Du er ikke alene i det her. Jeg lægger stærkt ud.
"Kærlighed er hårdt. Tro kun en hård hund ofte styret af sin hårde pik."
"Din mors kærlighed. Hun kom og så, at hendes datter var blevet leder -
så strålende og stærk, at det var ubærligt. Hun ville kvæle hende."
"Og vores kærlighed med. I to og et halvt minut hjalp jeg hende."
"Din mor er død. Jeg fortryder ikke hendes død -
kun omstændighederne. Gid jeg ikke havde kneppet hende."
- "Blot kylet hende ud ad vinduet." - Sandelig.
"Hun ville knuse os. Vores kærlighed kan ikke knuses."
"Din søster hævnede dog din mor og stak mig ned fem gange."
"Hvert knivstik var fortjent."
"Da jeg så kniven gå ind i mig igen og igen -
medførte det, at hun kunne leve uden mig et mørke."
"Hendes udtryk af smerte var næsten værre."
"Rædslen over, at jeg ville forlade hende og Paul for evigt, værst."
"Jeg overlevede utroligt nok. Vores kærlighed brænder i os -
og af og til er det, som om den vil opsluge os, men det sker aldrig."
"De bedste hilsener, din svoger, Peter."
"P.S. Kom endelig på besøg. Her er dejligst om foråret."
- Hvad tænker I? - Du er forunderlig for mig.
- Og du for mig. - Og for mig.
Det er fandeme ...
... på tide, I smager på svinekødet. Det er fantastisk.
Jeg gjorde to store opdagelser i Frankrig. Oplysning og 75'ere.
Jeg opdagede cunnilingus der.
- At give eller få? - Begge.
- Sikke et land. - Très bien.
- Tak for hjælpen. - Skål for kvinder og filosofi.
De skide, mumlende, passive intellektuelle.
- Jeg håbede på ild derinde. - Støtter De hende virkelig?
Ingen ved det. De er mystisk.
Slet ikke. Frankrig forandrede mig for evigt.
Jeg frygter, at Voltaire og de andre kun snakker. Vi må være vilde -
som De sagde. I filosofi, pres og handlinger om nødvendigt.
- Helt enig. Den er søreme stærk. - Ligesom os.
Jeg har brug for en ven, der støtter mig.
Hvis drinksene altid er så gode, har De en.
Hold da kæft en aften. Det føltes så rigtigt at være sammen.
- Tager du pis på mig? - Hvad? Du syntes da om ham.
Han er et forpulet uhyre, og nogen bør dræbe ham -
så I idioter befris af forbandelsen.
Hold da op. Jeg troede, du hyggede dig.
En fejllæsning. Ligesom orgasmen.
Jeg er ret sikker på, at vi lige lavede en ny baby.
Muligvis.
Paul!
Vi skulle jo komme, hvis han sagde et nyt ord.
- Hvad er det? - Jeg tør ikke spørge.
Jeg vil ikke ødelægge overraskelsen.
Du er så sød.
Hej. Hvad sagde du, Paul?
Jeg håber på ordet "oplysning", så din mor og jeg er i balance.
Jeg vil nødig ødelægge øjeblikket, men du må ikke tage det fra ham.
Tænk over det.
- Godt. Det skal jeg nok. - Bog.
- Sagde han lige "bog"? - Det tror jeg.
- Perfekt. - Hallo! Træning!
- Lad os træne hjorteritualet! - Det er nat, Velementov.
Vi er forsinkede, og De skal kunne ramme, eller Pauls hoved ...
Se ham lige. Peter den Store.
- Er alt i orden, Velementov? - Han var der altid. Jeg savner Dem.
Gå hjem, Velementov.
Vi bør ære ham her. Lille Paul. Se ham lige.
Kejserfamilien putter. Sikke en dag, det bliver!
Godt, jeg er i live til at se det. Lad os nu træne!
Jeg følger ham hjem.
At se ham blive salvet -
og vide, at Deres far græd den dag, De blev det.
- Gjorde han? - Som et spædbarn.
Han bad mig give ham en lussing flere gange for at standse ham.
Ja ...
- De genoprettede altså venskabet. - Hvor ved De det fra?
Hele hoffet er hektisk. Jeg var stolt af dig.
Og Peter og Dem. Hvordan gik det?
- Jeg foretrækker Pugatjovs version. - Hvad?
Han bor nedenunder.
Af og til går jeg tilbage til mit gamle liv. Han er sgu sjov.
Han parodierer Peter helt perfekt. Ondskab og charme smeltet sammen.
Er det rigtigt? Interessant. Og De nævnte salvningen?
Nej, men hun skal nok give efter.
Jeg kan se, hun vakler, og han vil presse på.
Han ved lige, hvor han skal ramme.
Han er født til at få sin vilje. Godt nyt!
- Nyd lidt portvin med os. - Drik og spil.
Nej, jeg er udmattet. Godnat.
Kvinder. De er så sarte.
Sikke mange sene gæster.
- Giv ikke efter. - Det gør jeg heller ikke.
Deres stemme tøver ved ordene.
- Overlad ikke Rusland til ... - Han er halvt mig.
Hans første ord var "fisse".
En vægtig pointe. Hans andet ord var "bog".
Han manipulerer Dem, og De opdager det ikke.
Lad være. Vi lavede en regel.
Jeg elsker Dem for højt til regler.
Giv ikke efter.
Jamen dog. Sikke et prægtigt syn. Så lykkedes det altså?
- Med garanti. - Som i ikke endnu?
Som i ikke endnu, men det sker.
- Som i "nej, jeg klarede det ikke"? - Ikke stikke til mig.
Jeg har helet vores hjerter og skubber snart, så hun falder.
- Hvornår? Der er ikke tid! - Det rette øjeblik kommer.
Hele arvefølgen afhænger af mine sublime instinkter.
Vær sikker på, jeg klarer det.
Jaså. Så kan jeg sove roligt.
- Godmorgen. - Godmorgen.
Jeg hører, du har sluttet fred med din mand.
- I har sandelig passion. - Det har vi.
Jeg ser på Paul og tænker: "Hvordan kan han ikke være særlig?"
- Gennemskueligt og klodset af dig. - Det er vigtigt.
Jeg skælver ved tanken om den fejl, det vil være.
- Og let truende. - Jeg stopper. Du starter.
Jeg kan ikke gå ind for meritokrati og så lade kirken sige -
at en mand på en sky har udvalgt min søn til at herske uanset evner.
- Fin tale, men det er ikke derfor. - Jo, det er.
Og hvad hvis jeg får en datter?
Det sker næppe med kussen fuld af citronskal.
Jeg ved ikke, hvad du taler om.
Hvad ... hvad fanden laver du?
- Jeg kan lugte det. Citronskal. - Slip mig!
Jeg tager den ud, eller du indrømmer, den er der?
Ja, godt! I guder!
Jeg har for travlt til at få et barn til. Sådan er det.
Sandheden. Lad os få mere af den.
Åh gud ...
Slip mig!
Det er sgu vanvid at salve Paul.
Det burde du indse. Det gør ham til en mulighed for andre.
- Bliv fri for mig. Vælg ham. - Ja.
- Det ved du altså? - Ja, selvfølgelig.
Og du vil stadig have det?
Du har altid været truet. Det vil du altid være.
Folk planlægger at dræbe dig netop nu.
- Måske endda folk her. - Meget morsomt.
Var det?
Det styrker dig lige så meget, som det svækker dig.
Og bevarer Peter den Stores arvefølge. Din store kærlighed.
- Og din. - Men mest hans. For din skyld.
Det kan gavne os alle.
Jeg tror altid, du støtter mig. Men det hele handler om ham.
Jeg har vist bevist min kærlighed til dig.
Jeg beder dig temmelig desperat om at gøre noget for mig!
Mit instinkt siger nej.
Det skriger ad mig. Nej.
Som du ønsker.
Er vi sikre på, at løbet er lige?
- Ja, det er vi. - Død.
- Paul sagde vist "død". - "Sød". Han sagde "sød".
- Hvad med en ældre, sløv hjort? - Det er de. En trebenet?
- Rend mig, fedesen. - Skyd mig. Jeg er på tilpas afstand.
Lad os nu bare prøve igen.
- Huzzah! - Ja.
- Flot. - Huzzah, Paul!
Udvalgt af Gud!
Og elsket af far. Ja.
Hej. Mor. Vink til hende.
Så du det?
Jeg så dig.
Jeg har tænkt over det. Jeg tillader hjorteritualet.
- Huzzah! - Men ikke salvningen.
Jeg kan ikke bortkaste min fars arv. Hvordan forklare ham det?
- Han er død. - Nej, han er ej.
- Vi er fremtiden. - Du mener du er.
Skal jeg skubbe min familie i en grøft for at give dig plads?
Min far byggede de rum, vi bor i, Paladset -
i den by, han byggede med en jernvilje.
Han ønskede et tusindårsrige. Du er hersker på grund af ham.
Jeg er sgu hersker, fordi jeg indtog tronen. Det er min skæbne.
- Nej, fordi jeg gav dig den. - Nu igen?
- Ja. Og hvad med Paul? - Paul har os.
Hvordan forklare ham, at han er et nul?
Synes du ikke, vi er enestående?
- Selvfølgelig. - Og at vores barn også bliver det?
Du forlanger for meget af mig og af Paul.
Jeg beder dig vælge os.
- Hvad fanden? - Du bragte hende hertil.
Du valgte hende som hustru. Det er sgu din skyld.
- Du kunne ikke styre hende. - Jeg elsker hende!
Du burde ikke vælge en, jeg ville elske! Rent sjusk!
Det er ikke min skyld! Peter den Store styrede kvinder.
Jeg troede, du var mere end en skygge af ham. Ren fejlbedømmelse.
Det var ondskabsfuldt.
I er her begge, hvor heldigt. Archie, rejs dig op.
Hun gør det ikke. Jeg fejlede. Hvad fanden ville far sige?
- Jeg gætter gerne. - Stille.
Derfor har jeg en plan. Bedøvelse. Dup hendes læber, når hun sover.
Det får hende til at sove dybt. Paul fylder et år til midnat.
Tag ham med hen i kapellet, så bliver han officielt salvet.
- Hun får det ikke at vide. - Smart. Gud blandede sig.
Skide være med det. Giv mig den.
Du må holde det hemmeligt, til det er gjort.
- Ja, ja. - Søreme betryggende.
- "Ja, ja." - Jeg slår dig igen.
- Og Gud vil notere det igen. - Hvad?
Jeg tror på dig, skat.
- Skål for kejser Paul. Huzzah. - Huzzah!
Huzzah.
- Så lækkert. - Hendes moderkage er guddommelig.
Den smager ligesom mors.
Hvor spændende, Paul. Dit første skridt mod at blive kejser.
Hvad hvis det ikke er noget for dig? Det var ikke noget for mig.
Hvad hvis jeg bare pålægger dig en byrde?
Det er udmattende at bære på Peter den Stores arv.
En god far bør måske beskytte dig imod det.
Nik, hvis du gerne vil.
Umærkeligt. Du har ret. Jeg beslutter det.
Han er forsinket.
Ja.
- Se her. Adelsmand! - Kejser.
Kom her og buk Dem ned.
- Tak. - De kan gå.
- Han troede faktisk, De var ham. - Jeg er dygtig.
De freskoer er så smukke.
Prøver De på at distrahere Dem selv fra Deres søns svaghed?
Ja, det gør jeg faktisk.
Kun Gud kan styre skæbnen.
Så tal med ham, gider De?
Det er sgu bizart. Det ene øjeblik er han udvalgt af Gud -
og nu binder de ham til et dyr og skyder efter ham.
Det er Rusland. Vi er snart hjemme. Jeg kan mærke det.
Jeg beklager. Jeg ved, det betød meget.
Kærlighed kan bære på sår. Jeg bærer mine.
Jeg tog den ud i morges. Citronskallen.
Jeg glæder mig til at møde jeres datter.
Og muligheden for en hel børneflok at vælge en leder i.
- Grigor. Bør jeg være nervøs? - Slet ikke.
Fandens! Nyt gevær. Det skal nok gå.
Slip hjorten løs!
Pugatjov. Gud har tilkaldt Dem.
- Knepper De mig, eller jeg Dem? - Ingen af delene.
- Vi knepper kejserinden. - Nå. Fedt.
Tekster: Josephine Salome Ulnits Iyuno