Kom ihåg, vinblåsan är Paul.
Huvudskott ska det vara.
- Den rörde sig, för fan. - Ja, de gör det.
Det krävs mer övning.
Oroa dig inte, Paul. Det är därför vi övar.
De måste få tag i många apor.
Eftervärlden kommer att döma mig hårt för aporna, med rätta.
Du gjorde det som krävdes. Peter måste vara nöjd.
Han kom på idén som tolvåring.
Självklart. De dödade Simitz.
Självklart. De var tvungna.
Dagen är är redan outhärdlig.
Inte alls! Den bågnar av möjligheter och glädje.
Glöm det nu och fokusera på Peters ordination och hjortritualen.
Vad är det?
Peter den store kom på det, för att fira Peters ordination.
Det är kul. Peter ville gärna fortsätta traditionen.
Jag har faktiskt en överraskning. Vänta.
Fan.
Pauls ordination. Kan vi gå igenom den?
Efter en traditionell välsignelse-
så fortsätter jag med att tala fritt.
Dåliga nyheter? Kan jag vara till hjälp?
- Nej. Vad sa du? - Pauls ordination.
Pauls ordination, vilken dag det blir! Smaka.
Jättegott. Vad är det?
När Paul föddes tog man din livmoder-
och lade den i ett fat med den finaste vodka-
för att skåla i efter hjortritualen på Pauls dag.
- Drack jag min livmoder? - Ja.
- Söt och stark, som du. - Det smakar lite jäst.
Vi hoppas att solen ska falla på hans panna när jag säger:
"Du är utsedd av Gud att leda." Jag säger det med barytonröst.
Jag kommer att gråta, jag vet det.
Jag måste gå till instruktionssalongen.
Jag trodde att instruktionen skulle smaka framtid-
men det smakar skit i munnen.
Hur anstår du dig?
Vår kejsarinna är djärv och klok och kommer att segra!
Jag såg dig inte komma. Nu blev det kymigt.
Vi började med mord och slutade med apor.
Folk älskar aporna.
Låt oss fokusera på nästa punkt. Utbildning åt alla.
Bönderna ville inte rösta då kyrkan avrådde dem.
De föredrar att bli piskade framför att läsa böcker.
- Kyrkan klänger sig fast. - Jag står här, fransman.
Vi kanske kan föra ett samtal-
om kyrkans roll i våra liv, Archie? Öppna våra hjärtan.
- Fru! Fantastiska nyheter! - Jag är mitt i något.
Inte lika viktigt som Pauls första ord!
Va?
Vi satt på golvet och lekte när han plötsligt såg nöjt på mig och sa...
Vad sa han?
"Fitta."
- Va? - Fitta!
Jag antar att nästa ord blir "slicka". Säg "slicka", Paul.
- Vem vill höra hans nästa ord? - Sluta!
- Säg det till mamma. - Nej, Paul!
- Stanna! - Gå!
Jag är förvirrad. Hur kan det vara något dåligt?
Jag vill inte att hans första ord ska vara "fitta".
Varför inte? Han fokuserar på glädjen i livet.
Jag vill att han blir ett omtänksamt och snällt barn-
som styrs av sunt förnuft och kärlek, inte av fitta.
Jag accepterar honom som han är.
- Självklart, han är ju som du. - Hurra.
- Och du älskar mig. - Inte i dag!
Du är utom kontroll och väldigt irriterande!
Han är ett barn, han vet inte vad ordet betyder.
Men det vet jag.
Hans nästa ord blir "mord" och sedan "mutta"-
och "knivslagsmål" och "baconlindat fikon"-
och "skär halsen av dem"!
Det betyder att han är som du!
Och du vill att han ska utses av Gud till att leda vårt land?
- Nej! Det kommer inte att hända! - Våga inte ens.
- Ordinationen är inställd! - Va?
Och så även hjorttramset.
- Fan. - Vissa gränser får inte korsas.
Min sons öde är en av dem. Våga inte hota det.
Jag hotar inte. Jag lovar.
Jag tar inte risken att han blir som du om jag givit honom chansen-
och rätten att misshandla vårt folk!
Håll käften innan jag skär halsen av er!
Precis. Har du problem? Hämta en kniv och skär av en hals.
Bara kom an.
Skär ut mitt dumma, dumma hjärta som älskar dig!
Jag hade goda nyheter.
Du har varit en usel fru och en hemsk mor.
- Hon kan inte mena det. - Självklart inte.
Det var... Jösses!
Paul måste legitimeras i Guds ögon.
Hon måste inse hur farligt det annars är.
De hade ett omskakade gräl, det är allt.
Varför skakar du, då?
Jösses, det gör jag visst. Så märkligt.
- Milda makter. - Det får mig att samla mig.
Nu mår jag bra.
- Vi måste kväva det här i sin linda. - Absolut.
Grigor, du kommer inte att...
- Ser man på, så rart. - Vad är det?
Katarina och Peter råkade i gräl.
Jag väntade mig nästan ett blodbad.
- Va? - Jäklar. Hur är det med honom?
Han såg lika arg ut som när de tog hans tiger.
Herregud. - Handduk!
Hej då.
Tänker du på din tidigare vän?
Jag förstår inte att han gillar att knulla det där.
Han älskar att knulla det där. Och han älskar mig.
Kärleken är blind och i ditt fall måste den vara det.
Du krossade hans hjärta tusentals gånger. Han får krossa ditt en gång.
Jag vill inte prata med någon.
Jag fungerar både som präst och politisk rådgivare.
- Är allt väl? - Nej, inte direkt.
Jag sa en gång till min feta mor att jag aldrig skulle hälsa på-
om jag såg henne äta en kaka till.
Samtidigt tryckte jag in en i hennes enorma mun.
Vad fan pratar du om?
Man säger saker. Det är bara ord, de blåser bort-
men kärleken finns kvar i kroppen.
Två dagar senare drack vi te och jag lät henne äta tills hon kräktes.
Archie, gå härifrån.
Ordinationen handlar om Paul, inte om Peter.
Så du är inte här i egenskap av präst.
Jag är begåvad och kan göra två saker på en gång.
Vidare till det politiska.
Utan ordinationen upphör tronföljden att vara ärftlig.
En tradition som, om vi ska vara ärliga, har gett dig makten.
- Jag har inte ärvt tronen. - Folk anser det.
Hade du inte gift in dig i familjen, hade tronen inte varit din nu.
Familjen utsedd av Gud, annars kan vem som helst ta tronen.
Du riskerar ditt styres legitimitet.
Riskerar jag min tron eller din guds makt?
Både och. Hög insatser, eller hur?
Jäklar, vilken grej!
Jag har legat vid fronten och det här var intensivt.
Ankleverparfait?
Nej, jag är för arg för... Åh, det ser gott ut.
Det läker själen.
Vad fan håller hon på med?
Hon försöker ta tronen från din egen son. "Oj" som vi säger i Sverige.
- Hur är det? - Hon är ett monster som hatar er son.
- Morotskaka. - Till en kejsare?
- Hatar du honom? - Det duger inte!
- Jag hade bråttom. - Jag hörde nyss!
Alla pratar om passionen.
- Jag minns det från mitt äktenskap. - Det är inte passion!
Det är ett angrepp.
Jag måste göra något. Vi springer på säckar.
Jag pratar inte med henne förrän hon ber om ursäkt.
Att knulla brukar leda till prat.
- Knulla henne inte. - Vi är eniga.
Självklart ska jag knulla henne, men inget prat.
Mina herrar!
- De ger mig tröst. - Och god sauternes.
Är ni kvar? Det var en evighet sedan jag sa "ut".
- Hur är det? - Inte så bra.
Det var omskakande. Jag förstår inte varifrån ilskan kommer.
Tack.
Plocka aldrig upp en kniv igen.
- Jag ville skära henne. Jag var... - Arg?
Sårad. Hon vill inte att min son blir som jag, men älskar mig.
Det är en jävla gåta.
Jag ska förenkla det hela. Det har inte med kärlek att göra.
Dina känslor är oviktiga. Din kärlek är oviktig.
Bara din familj och ditt jobb betyder något.
Du är väldigt aggressiv.
Du har ett jobb som din sons far och det är att bevara blodslinjen.
Hon kan inte ha menat det.
Jag minns när jag spelade badminton här, naken-
med passionsfrukter som bollar.
Din far smashade en rakt på mig, och jag älskade det.
Känslan när den krossades mot min nakenhet.
Och hans skratt bullrade som bara hans kunde.
Han föll till golvet. Jag sprang fram...
Han såg på mig med ögon som omfamnade och krossade mig på en gång och sa:
"Bevara min blodslinje, min älskade."
Sedan dog han.
Jaha.
Jag tänker inte säga något mer om vad som behövs göras.
Jag förstår. Jag förstår.
Jag hoppades att du skulle vara mitt i en het älskogsakt-
svettig och öm. Låt mig lukta på dig.
Lägg av. Såg du grälet?
Ja, och det erbjuder en öppen dörr för dig och henne.
Och för dig, eftersom du plötsligt bryr dig?
Varför skulle vi inte alla vinna? Det är vad Gud vill.
Barnet måste ordineras av kyrkan.
Viska i hennes öra: "Beröva inte Paul det för att reta Peter."
Och avlägsna inte kyrkans rätt att avguda ledare.
Jag visste att du skulle förstå.
Du darrar verkligen, jag ser det.
Jag sjuder av en blandning av känslor.
Se så, lukta.
Vanilj? Så märkligt. Jag hoppades på mysk.
Skojar du med mig?
Du bråkar med din idiotmake och kommer till mig?
- Jag gick bara förbi. - Lögnhals.
Åh, för helvete.
Jag styr det här landet, för att det var mitt öde.
Och för att jag föreslog det. Kanske främst för det.
Jag tog över för att jag har idéerna och hjärtat att göra det.
Inte för att en man i hatt som representerar en Gud-
som kanske inte finns, i lag med en adlig familj-
bestämmer att allas öden ligger hos ett barn som kan bli ett monster!
Vi pratar om min son som jag naturligtvis älskar.
Ja. Ja, jag håller med.
Vi lyder under en ledare, och är det en dansande jätte är det kört.
- Lyckligtvis lyder vi under mig. - Jag skulle komma till det.
Det är en lättnad att ha dig bredvid mig igen.
Mot din make kommer vi alltid att vara överens.
Jag förstår att du hatar honom, men kasta det inte i mitt ansikte.
Du behöver inte kasta din kärlek till honom i mitt.
- Vi kan införa det som regel. - För jag hatar er kärlek.
Det gör jag också i dag.
Men den finns där, även i vredesutbrotten, stark...
Nu pratar du om den igen.
Vi stängslar in den, så kan min kärlek till dig bo alldeles intill.
Jag har saknat dig. Jag hatade dig och saknade dig.
- Kejsarinnan! Välkommen. - Du sa inte att hon skulle komma.
- Maxim. - Varför använder ni de glasen?
- Jag hämtar kristallglasen. Tilltugg? - Vilket kap.
Där är du ju.
Jag har varit orolig. Är allt som det ska?
- Ja. Jag var hos Marial. - Så trevligt.
Kärlek med starka rötter växer alltid ut igen.
Jag antar det. Jag är väldigt arg.
- Vi säger sådant vi inte menar. - Jag menade vartenda ord.
Här är en bok om äktenskapets vetenskap av paret Choglokov.
Väldigt modern. Du kommer att älska den.
Er kärlek är alltför våldsam ibland. Boken hjälper.
Ett kungligt äktenskap är ett arbete.
Gör jobbet, annars har du krossade hjärtan och blod på golvet.
Jag skriver lappar till mig själv.
"Min fru ogillar att bli störd under intellektuella samtal."
- Lustigt. - Vad fan var det som hände där inne?
Det eskalerade. Jag var som en sten som kom i rullning.
Det är sådant som händer i ett äktenskap.
Far kastade ofta urnor på mor-
och mor lade krossat glas i hans mun när han sov.
Min mor bröt sig ofta fri, liknande mig.
En kokande het våg som slog undan benen för far.
Hon höll honom under "vattenytan"-
när han skrek ut lama ursäkter.
Så det är normalt. En slags galenskap där man säger sådant man inte menar.
Jag menade en del av det.
Från min syster Angela.
"Var är mor? Hon besvarar inte mina brev."
"Snälla, svara. Jag är orolig."
Irriterande. Jag trodde att det var glömt och begravet.
I dag kanske det förflutna nådde sin kulmen.
Det är som att det tillkommer något nytt varje vecka.
Vi glömmer det.
Vi sa vissa saker, men det är ju bara ord.
Nu klär vi av oss och slutar prata.
Jag menade det jag sa om ordinationen, det ska du veta.
Vad gör du?
- Jag har inget val. - Du tar knäcken på oss.
Elisabet gav mig en bok.
Vi skulle kunna göra ett försök. "Äktenskapets vetenskap".
- Hur smakar det? - Hur tror du, Agnes?
Som om en råtta har kastat upp i ett glas. Jag saknar akvavit.
Vänta inte uppe.
Jag går till din lägenhet. Möt mig där i kväll.
Jag... Ja.
Vi behöver handling, inte bara ord.
Åh, blinier.
- Vad ska det vara bra för? - Att skölja ner smaken av lögn.
Gör oss sällskap. Du kastar bort din kvickhet på att vara bitter.
Jag håller inte med.
Vårt jobb är att utmana kejsarinnan på alla nivåer, för vårt land.
Jag är kluven. Jag vill fortsätta lyssna-
men göra det medan du suger min kuk.
Det skulle göra det svårt för dig att tala. Knepigt.
Blinier?
Du stövlade in i ett romantiskt ögonblick.
Nej, inte alls.
Om du var kastrerad och enbart kunde fokusera på idéer-
skulle du vara storartad.
Och ledsen, eller hur? Voltaire utan kuk? Nej, nej.
Vi låter Voltaire suga på sin egen kuk...
- ...medan vi går och talar ostört. - Gärna det.
- Övningen kallas dragkamp. - Dragkamp.
På lapparna på repet står era problem.
Ni försöker se det ur varandras perspektiv och tar ett steg framåt.
Tills ni förhoppningsvis når mittenlinjen tillsammans.
Sätt igång.
"Katarinas styre."
Du vill inte förändra landet.
Det är galenskap. Briljant, men galenskap.
Och du tar inte mina råd.
Läs alla Diderots verk.
Annars vet du inte vem jag är och vad det är jag söker.
- Hur många är de? - 47, exklusive pamfletter.
- 47? Är du galen? - Är hon galen?
Du gör inte annat än äter och jagar.
Spring lös i skogen, så kan jag jaga och äta dig.
- Irrelevant! - Är det?
Det här var märkligt kul.
- Du förlorar. - Nej, det gör du!
Det var inte syftet.
- Nu bara skryter de. - Paret måste vara i balans.
Håll ihop hela tiden medan vi kastar bollar på er.
- Jag har dig, alltid. - Det vet jag.
- Förlåt. - Vi kan ta vad som helst.
Titta på mig och säg att vi inte kan det.
Jag tror på det nu, om vi bara befinner oss i nuet.
Men det förflutna och omvärlden... Fan!
Förlåt. Man ska kasta allt hårdare.
- Var står det? - Någonstans.
Det var bara ett gräl. Vi kan låtsas att det aldrig hänt.
Är det nyckeln till ett lyckligt äktenskap?
Fan! Nästa boll kommer från Arkadys bollpåse.
"Vid gräl är det bäst att prata om 'alltid'."
Exempel: "Du gör alltid så här och jag hatar det."
Du jobbar alltid, och jag hatar det.
- Utmärkt. - Tack.
Jag räddar Ryssland.
Nej. Du ska säga:
"Jag tar in det du säger. Jag är hemsk. Älska mig ändå."
Glöm det.
Jag ska slå dig i bakhuvudet annars.
Och jag knulla med Peter.
- Det står det inte. - Viss improvisation är tillåten.
Visst. Jag tar in att jag är hemsk-
och jag prioriterar att rädda Ryssland från dina påfund, före dig.
- Acceptera mig ändå. - Det gör jag.
Du dödar när du vill. Jagar, äter och knullar när du vill.
Och du gör det du vill och jag hatar det.
Jag accepterar att jag är skicklig på att leva ett kul liv.
- Acceptera mig ändå. - Kul.
Vi ska nu, skrämmande nog, göra en observation.
Ni två?
Du är en hedonist med stor kuk-
och du en subba gift med ditt jobb.
- Det är fördömt. - Fel. - Vad tycker du?
Ni är båda exceptionella människor och det gör det svårt.
Ni lever ett liv där kanterna är vassa-
och sårar varandra bara för att ni är ni.
Ni måste acceptera att ni kommer att bli sårade-
och att ni ibland måste ta ett steg bakåt för den andras skull.
- Jäklar, Arkady. - Sannerligen.
- Jag lägger märke till saker. - Det gör han.
Han har utmärkt blick.
Peter! Jag har med en fasan, som present.
Och 11 flaskor rosé, 46 ostron-
och har bett kocken om madeleinekakor med melon.
Jag tänkte föreslå badminton, men ni är upptagna.
Jag ska jobba.
Stanna och spela. Du förbättrar alltid Ryssland.
- Vi kan väl ha kul? - Kul?
Det står i kapitel 6.
Vi provar.
Då måste vi vara fyra. Ska jag hämta George?
- Eller sex av oss. - Hugo.
- Han är nog död. - Det har jag också hört.
Vi kan stanna. Jag och Tatyana?
Nej, Grigor. Hämta Marial.
Tack. Ni kan gå.
- En fyra. - Otroligt.
- Marial? - Marial.
"Hämta Marial", sa hon. Helt otroligt.
- När man väl älskar mig... - Så klart.
Du är så glad.
Vi fyra tillsammans, vänner. Fantastiskt! Hugo kan fara!
- Roligt att det gäller mig. - Jag är glad för din skull.
- Förstör inte det här. - Nej, då.
Du hatar honom. Dölj det, väl.
Jag är en väldigt bra skådespelerska.
Orgasmen i går...
- Den var äkta. - Var den?
Den var bra! Nästan trovärdigt. Du kommer att älska honom. Alla gör det.
Ni gör det. Det är en bra poäng.
- Hejsan. - Hej.
- Du får inte tala illa om honom. - Men jag får tänka det?
Om du måste, men det andra är vi överens om.
- Halvfullt glas. Inget fylleri. - Men vi kan vara fulla.
Det är ett måste i slutet av spelet.
- Vilka spelar ihop? - Jag spelar med dig.
Agnes. Jag hoppades att du inte var avklädd-
så att jag kunde slita av dig varenda tråd!
Först det här.
- Vi ska spela ett krigsspel. - Va?
Jag är Sverige, du Ryssland.
Det här är slaget när man beslutade om eld upphör.
- Tror du att du hade vunnit? - Det vet jag.
Jag vet vad vi hade för plan. Låt oss ta reda på det.
Jag kanske är kär.
Allt annat vore en skymf. Låt oss börja.
- Håll ögonen på grejen. - Jag kan inte låta bli.
Flirtar du med din egen make?
Jag drar nytta av hans självkärlek. Ett-noll!
Fan!
- Jag är tävlingsmänniska. - Och suger hittills.
Låt bli min partner och serva.
- Är allt bra? - Ja.
Två-ett.
- Ställ dig längre fram. - Jag vet var jag ska stå.
Låt bli.
- Fan! - Tre-ett.
- Ögonen på bollen, längre fram. - Jag vet hur man spelar.
Allt missande förvirrade mig.
Sedan går vi till motattack på din flank med en division.
Det är inte min flank längre.
Du tittar på tusen mäns tänder.
De har vapnen redo, kukarna är hårda.
- Fan! Vi drar oss... - Jag står på höjden!
Ovan dalen där ni drar er tillbaka...
Ha! Och det är det!
Du vet vart jag tänker marschera härnäst, eller hur?
- Stockholm. - Jag vinner!
- Jag visste att jag skulle det! - Det kanske du hade gjort.
Men det får du väl aldrig veta.
Och nu är jag i Stockholm.
Är du krigsbytet?
Kom här. Ställ dig på alla fyra.
Lukta på mig och tjut som en buffel.
Även om jag vill, så kan jag inte knulla dig. Jag är gift.
- Nej, men... - Men du ska veta att jag vill.
- Det är en tortyr vi måste uthärda. - Nej, jag... Jag är döende.
Jag vill verkligen göra det här innan jag gör.
- Du ville inta Sverige också. - Ja.
Det är hemskt att dö med så många oknullade och så mycket ogjort.
Jag känner för dig.
Ska jag lita på att Peter löser det?
Peter? Jag säger det en gång till för att betona det. Peter?
En förtjänst han har är att få henne att älska honom.
Och om...
Och om jag får säga det uppenbara, vad händer när han misslyckas?
Archie, du och jag står enade mot vem som helst. Vem vinner?
Sant. Men du måste förstå-
att det här är, hur ska jag uttrycka mig, jävligt viktigt.
Jag har försökt stå med henne, men hon gör inget för att stå med mig.
När du hör något rivas sönder-
så kommer det att vara jag som släpper lös.
Du är väldigt uppjagad.
Ska jag lära dig fågellätena?
Jag kom för att ta dig.
Men jag kommer tydligen olägligt.
- Jag avundas dig ditt liv ibland. - Gör du?
Jag avundas aldrig dig. Men ibland älskar jag dina huvudbonader.
Jag kan be Vinodel komma tillbaka. Jag älskar att se på.
Tittar du fortfarande? När tänker du ge efter, Archie?
Det ljudet skulle jag vilja höra.
Vilken jäkla fasan!
- Det är sättet jag skjuter dem på. - Med ett gevär?
Fantastiskt. Vi sitter alla här och frossar i fasan och förlåtelse.
Även Marial och hennes myriad av svek är glömda.
- Mina svek? - För Marial.
- Kärleken är komplicerad. - Och ibland en gåta för utomstående.
- Ett monster för någon... - Jag skjuter dem i halsen.
Fasanerna. Så att haglet inte träffar bröstet.
Och när den steks får den en silkeslen konsistens.
Silkeslen. Bra, älskling.
- Är du rar mot en annan människa? - Högst sporadiskt.
- Vilken syn. Är du kär? - Att du är kär också en syn.
- Passa dig. - För Grigor och Marial.
För Katarina och Rysslands framtid.
Och för Peter och Katarina.
- Hurra. - Hurra.
Katarina fick ett brev från sin syster i dag.
Ett märkligt och möjligen laddat ämne att ta upp under middagen, make.
Vad skrev hon? "Var är mamma?"
Stoppa in fläsket i munnen och tugga. Långsamt.
Jag har funderat.
Jag har skrivit ett brev. I tanken, men...
"Kära svägerska, du känner inte mig"-
"men jag är gift med och förälskad"-
"i kejsarinnan, din syster Katarina."
"Vad gäller er mor, så kommer vi till det."
- Det börjar bra. - Seriöst?
Ja, du är inte ensam. Jag går ut starkt.
"Kärleken är en kukfan, säger en kukfan som låtit sig styras av sin."
"Som med er mors kärlek."
"Hon kom och såg sin dotter som ledare"-
"och kunde inte tåla det."
"Hon önskade kväva henne, och så även vår kärlek."
"Och under ett par minuter, inklusive allt förspel, hjälpte jag henne."
"Er mor är död. Jag ångrar inte hennes död, men omständigheterna."
"Fick jag göra om det skulle jag inte knulla henne, bara kasta ut henne."
Just det.
"Hon ville förgöra vår kärlek, men det går inte."
"Din syster hämnades er mor och knivhögg mig fem gånger."
"Jag förtjänade vartenda knivhugg och när hon körde kniven i mig"-
"tyngdes jag av att hon kunde leva utan mig."
"Att se smärtan i hennes ögon var värre."
"Rädslan över att lämna henne och Paul för gott var än värre."
"Men jag överlevde. Som sagt, vår kärlek brinner inom oss."
"Ibland känns det som att den ska förtära oss, men det gör den inte."
"Allt gott, din svåger Peter."
"Kom gärna och hälsa på. Våren är så vacker."
- Några tankar? - Du är ett under för mig.
- Och du för mig. - Och för mig.
Skojar ni...
Fläskköttet smakar fantastiskt.
Två fina upptäckter i Frankrike: upplysning och French 75.
Jag upptäckte cunnilingus där. Både att ge och ta.
- Vilket land. - Sannerligen.
- Tack för hjälpen. - För kvinnor och idéer.
Dessa svaga intellektuella som bara pratar.
- Jag hoppades på passion där inne. - Står du på hennes sida?
Ingen vet.
- Du är ett mysterium. - Inte alls.
Frankrike förändrade mig.
Voltaire och de andra bara pratar.
Vi måste vara vilda, som du sa-
vad gäller idéer, påtryckningar och handling, om så krävs.
- Jag håller med. Oj, den är stark. - Precis som vi.
Jag behöver en vän som tror på mig.
Gör du alltid så här goda drinkar, så har du en.
Vilken kväll! Det kändes så rätt när vi var samlade.
- Skojar du? - Vadå? Du gillade honom.
Han är ett monster som måste dö så att ni idioter blir fria!
Jag trodde verkligen att du hade trevligt.
Feltolkning, precis som med orgasmen.
Jag är ganska säker på att vi just gjorde ett barn till.
Kanske det.
- Paul! - Jag skulle komma om han sa något.
- Vad sa han? - Jag vågar inte fråga.
Det får bli en överraskning.
- Hejsan. - Vilken sötnos.
Jaha, vad sa du, Paul?
Jag hoppas på ordet "upplysning", för mors och min skull.
Jag vill inte förstöra stämningen, men du kan inte beröva honom det.
Fundera på det.
- Okej, jag ska göra det. - Bok.
- Sa han "bok"? - Jag tror det.
- Perfekt. - Hördu! Öva!
- Nu övar vi på hjortritualen. - Det är mitt i natten.
Du måste göra helt rätt, annars är Paul död!
Se på honom. Peter den store.
- Hur är det, Velementov? - Han var alltid där. Jag saknar dig.
Gå hem.
Vi borde hylla honom, lille Paul. Se på honom.
Styra familjen, mysa. Vilken dag det blir!
Jag är glad att jag får uppleva det. Nu övar vi!
Jag går hem med honom.
Jag är här för att se honom ordinerad.
Jag vet hur mycket din far grät dagen då du blev det.
- Gjorde han? - Som ett barn. Ett barn.
Han fick mig att slå till honom för att få stopp på det.
Ja.
- Så ni är vänner igen? - Hur vet ni det?
Hela hovet pratar om det. Jag är stolt.
Hur gick det med Peter?
- Jag föredrar Pugatjovs version. - Va?
Han bor en trappa ner.
Jag återgår ibland till mitt gamla liv. Han är jävligt rolig.
Han härmar Peter perfekt. Ondska och charm i ett.
Jaså? Intressant. Och du nämnde kvällens ordination?
Nej, men hon kommer att ge med sig.
Hon velar och han ligger på.
Han vet precis var han ska trycka.
Han föddes att få det han vill. Det är goda nyheter.
- Gör oss sällskap. - Vi dricker och spelar.
Nej, jag är trött. God natt.
Kvinnor är så sköra.
Så många sena besökare.
- Ge inte med dig. - Nej, då.
Du snubblar på rösten.
- Lägg i Ryssland i händerna på... - Han är hälften jag.
Hans första ord var "fitta".
Du har en poäng. Men hans andra var "bok".
Du märker inte ens att han manipulerar dig.
Låt bli. Vi har regler, Marial.
Jag älskar dig för mycket för det.
Ge inte efter.
En syn för trötta ögon.
- Så det gick bra? - Garanterat.
Men inte ännu?
Nej, men det kommer att ske.
- Du har inte gjort ditt jobb? - Sluta.
Vi har försonats och hon kommer snart att ge efter.
- När? Vi har ont om tid. - Jag vet när tiden är inne.
Hela vår ätt vilar på min oklanderliga instinkt.
Tro mig, jag ror det i hamn.
Ja. Då ska jag ta det lugnt.
God morgon!
Ni har visst försonats.
- Ni är så passionerade. - Det är vi.
Hur kan du Paul vara något annat än exceptionell?
- Uppenbart och klumpigt. - Det är viktigt.
Jag bävar för misstaget du kan göra.
- Och lite hotfullt. - Jag ska sluta. Börja, du.
Jag kan inte stå bakom meritokratin-
och påstå att Gud har valt ut min son-
att styra folks liv oavsett om han klarar det eller inte.
- Fint tal, men det är inte därför. - Jo.
Tänk om jag fått en dotter?
Inte med fittan full av citron.
Jag vet inte vad du pratar om.
Vad... Vad fan gör du?
- Jag känner doften. Citron! - Släpp mig!
Jag plockar ut dem om du inte erkänner!
Ja, okej! Herregud.
Jag hinner inte med ett barn till, det är allt.
- Sanningen. Lite mer av den, tack. - Herregud.
Släpp mig!
Det är galenskap att ordinera Paul.
Du borde inse det. Det gör honom till ett alternativ.
- Bort med mig, välj honom. - Ja?
- Du vet det? - Självklart.
Ändå ska jag göra det?
Du kommer alltid att vara hotad.
Folk konspirerar mot dig någonstans just nu.
- Kanske även här inne? - Roligt.
Var det?
Det stärker dig lika mycket som det försvagar dig.
Och det bevarar Peter den stores ätt. Din stora kärlek.
- Och din. - Men främst hans, för dig.
Det kan fungera för oss alla.
Jag tror alltid att du finns här för mig, men det är för honom.
Jag har gjort nog för att bevisa min kärlek.
Nu ber jag dig, ganska desperat, att göra något för mig.
Min instinkt säger nej.
Den skriker åt mig. Nej.
Som du vill.
- Är vi säkra på att pipan är rak? - Ja, vi är säkra.
- Jag tror att Paul sa "död". - "Röd". Han sa "röd".
- Ta en gammal, slö hjort. - De är det.
- Ska jag leta upp en trebent? - Skit ner dig, tjockis.
- Varför inte bara skjuta mig? - Nu försöker vi igen.
- Hurra! - Ja.
Hurra, Paul!
Utvald av Gud.
Och älskad av pappa. Ja.
Hej. Mamma. Vinka åt henne.
Såg du?
Jag såg dig.
Jag har funderat. Jag tillåter hjortritualen.
- Hurra! - Men inte ordinationen.
Jag har inte den rätten. Hur förklarar jag det för far?
- Han är död. - Nej, det är han inte.
- Vi är framtiden. - Pratar du om dig?
Och därför måste jag knuffa undan min familj?
Far byggde palatset vi bor i-
i staden han byggde med en vilja av stål.
Tusen års styre var hans önskan. Du är här på grund av honom.
Jag tog för mig, för det är mitt öde.
- Nej, jag gav dig det du har. - Nu igen?
- Och Paul då? - Paul har oss.
Hur förklarar vi för honom att han är en nolla?
Är inte vi exceptionella? Och då blir väl vårt barn troligen också det?
Du begär för mycket. Av mig. Av Paul.
Jag ber dig att välja oss.
- Vad fan? - Du tog hit henne.
Du valde henne till min fru. Det är ditt fel.
- Du hade ingen kontroll. - Jag älskar henne!
Du borde inte kommit med någon jag skulle komma att älska.
Peter den Store styrde sina kvinnor.
Jag trodde att du var mer än en skugga av honom. Helt fel!
Det var elakt.
- Ni är båda här, vilken tur. - Archie, upp.
Hon gör det inte. Jag misslyckades. Vad ska pappa säga?
- Jag kan gissa. - Tyst.
Jag har en plan. Lugnande. Sätt det på läpparna när hon sover.
Det försätter henne i djup sömn.
Vid midnatt blir Paul ett år.
Ta med honom till kapellet där han officiellt ordineras.
- Hon får veta det när hon behöver. - Jag gillar det. Gud har ingripit.
Skit samma. Ge mig det.
Det är en hemlighet du måste bevara.
- Visst, visst, visst. - Så betryggande.
- "Visst." - Jag slår dig igen.
- Och Gud noterar det igen. - Va?
Jag tror på dig, älskling.
- Till kejsare Paul. Hurra. - Hurra!
Hurra.
- Så gott. - Hennes moderkaka är gudomlig.
Den smakar som mammas.
Så spännande, Paul. Ditt första steg mot att bli kejsare.
Tänk om det inte är något för dig? Det var inget för mig.
Tänk om jag bara lägger en börda på dig?
Det är utmattande att bära upp Peter den store.
En bra far kanske borde skydda dig från det.
Inte om du vill det.
Otydbart. Du har rätt. Jag bestämmer.
Han är sen.
Jo.
- Titta, titta! - Nobla herre! - Kejsaren.
Kom och böj er framåt.
Tack, herrn. Ni kan gå.
- Han trodde att du var han. - Bra på mitt jobb.
Freskerna är så vackra.
Försöker du distrahera dig från din systersons svaghet?
Ja, faktiskt.
Bara Gud kan kontrollera ödet.
Prata med honom, då.
Det här är jävligt bisarrt.
Först är han utvald av Gud och sedan skjuter de mot honom.
Vi är i Ryssland. Vi är hemma snart igen, det känner jag.
Förlåt, jag vet hur viktigt det var för dig.
Kärleken kan läka sår. Jag läker mina.
Jag tog ut citronskalet i morse.
Jag ser fram emot att träffa er dotter.
Eller en mängd barn att välja en ledare bland.
- Grigor, borde jag vara nervös? - Inte alls.
Fan. Nytt gevär. Det är ingen fara.
Släpp hjorten!
Pugatjov. Gud har kallat dig.
Knullar du mig, eller jag dig?
- Ingetdera. Vi knullar kejsarinnan. - Åh. Det gillar jag.
Text: Anna-Karin Strobel Lando Iyuno