Jesu li se poševili?
Kakvo razočaranje.
Koji kurac radim? Koji kurac radim?
Koji kurac radim? Koji...
Pretpostavljam da je pitanje retoričko, no ako nije, luđački koračaš i mrmljaš.
- Koji kurac radim danas? - Danas daješ glas onima bez glasa.
Ne treba davati glas podložnima, svašta bi mogli reći.
Zanima me što imaju reći. -Ma ne zanima.
Zavaravaš samu sebe otkad je onaj Amerikanac
sa štakorskim kaputom, kitom i prepredenošću
šapnuo "mi, narod" u tvoju picu.
Ovo su moja uvjerenja i povest ću ljude sa sobom, slušati ih, poštovati...
Katarina, laži njima, laži sebi, ali nemoj meni.
Vođa podložne mora slušati samo kad vrište dok su mučeni,
kliču tvoje ime dok te veličaju ili zahvalno šapću tvoje ime
- dok im ližeš picu. - Baš si mi pomogao.
- Nema na čemu. - Sarkastična sam.
Nisam shvatio.
Otkaži konferenciju.
Okupljeni su seljaci, trgovci, velikaši iz svih regija Rusije.
Ne mogu otkazati samo zato što me možda čeka neuspjeh koji će me uništiti.
Carica si. Reci da si se predomislila i da ipak idete u lov na dabrove.
Nema goreg vođe od tebe.
Kaže osoba koja nije uživala u radosti i druženju u lovu na dabrove.
Sve će biti u redu.
Drago mi je što te nisam ubila. -I meni.
Čak sam uzbuđena, jebote! Ovo je najvažniji dan moje vladavine.
Luda si. -No upravo smo utvrdili da je to pozitivno.
"Nakaz: ideje i misli o konferenciji o novim zakonima
i pristupu administraciji nove Rusije". Pamtljiv naslov.
I ja tako mislim! -Bio sam sarkastičan. -Nisam shvatila.
Što je to? -Popis svega što sam htio provesti za vladavine.
Možeš nešto od toga dodati svojim ciljevima.
"Majmun za svako selo."
"Preimenovati maline u 'petarline'."
"Pripremiti carpaccio od svih životinja pa izabrati nacionalno jelo."
Vizionarski.
Zašto nikad ne radite na bebi kad nenajavljeno uđem? Živcirate me!
Spremna za naš najvažniji dan?
Bože. -Jesi li dobro?
Opet sam u odajama Petra Velikog. -Ovo je naš novi dom.
Večeras ćemo proslaviti pićima.
Vratilo mi se sjećanje kad me pribio uz onaj zid.
Bila sam na sve četiri na ovom tepihu. -Dovraga.
Zamijenili ste krevet. I bolje, svašta smo radili na starom.
Ne želimo detalje. -A ovdje! Držao me na svom licu i zabijao svoj jezik...
Zar... -Svršavaš?
Hiperventiliram.
VELIKA
VI, NAROD
Izgleda bolje.
Crvi, divna fuzija prirode kao znanosti.
A i ukusni su na tostu uz "foie gras".
Desna mi je ruka paralizirana otkad pijem otopinu koju si mi dao.
Sranje.
Moram početi označavati bočice. Dao sam ti krivu, oprosti.
Proći će. -Kad?
Ljudsko je tijelo misterij, ne znam kad točno.
- A znao si mi dati nešto za paralizu. - Medicina je umjetnost, a ne znanost.
A ipak je stalno zoveš znanošću.
Što ona izigrava, jebote?
Ovdje su seljaci. Jebeni seljaci.
Ne misliš li da je uzbudljivo okupiti predstavnike svih slojeva, svih regija?
Vrckavo je. -Ne, ne mislim. Mislim da je to ludost, jebote.
Promjena nije dobra za plemstvo. Nikad.
Isuse Bože.
Prokleti Simitz.
U dvorištu je.
Molim?
"Jednakost građana znači da svi trebaju biti podložni istim zakonima."
Seljaci!
Dobro došli u budućnost. Nadam se da ste uživali u čitanju "Nakaza".
Uzbuđena sam što ste došli iz brojnih regija da stvorimo novu Rusiju.
Dakle, prvi put imate pravo glasa. Slobodno si dajte oduška.
Stigao je veliki dan!
Vidimo se unutra.
- Tko je to bio? -Ne znam. - Ubit će nas, zar ne?
Ne ako radimo ono što nam se kaže. -Možda nas ubiju iz zabave.
Barem smo vidjeli palaču.
- Važan dan, carice. - Doista, Archie.
Da kažem seljacima da je Bog na vašoj strani?
Već jesam. Rekla sam im da želim čuti njihovo mišljenje i sve želje.
- Bez ikakve cenzure. - Zanimljiva strategija.
Kad smo kod strategije, danas je "kad" važnije od "što".
- Razumijem. - Nešto jednostavno.
Vratit će se u svoje regije s osjećajem da su bili dio stvaranja nove Rusije,
da su sudjelovali u tome, a onda slijedi promjena.
- Hej... Imaš tri bradavice. - Kraljevska krv. Znak prestiža.
Ja imam šest nožnih prstiju. -Divno!
Tvoja žena danas piše povijest. -Ludo.
- Jebeno ludo. Drago mi je što se slažeš. - Slušanje naroda? Ludilo. -Da.
Ti si to iskušao, zar ne? -Da.
Jebote, ja sam čovjek koji je izgubio Švedsku.
Ti si čovjek koji je Rusiju predao ženi koja ju je izgubila.
To je samo mišljenje, nemoj me tako gledati.
Što si još učinio? Vladavine su nam kratko trajale.
Zabranio sam brade. Ali ona je to promijenila.
I dao sam izgraditi najveće crkveno zvono u Europi.
Ali nije završeno i...
Toliko smo malo učinili da nećemo biti ni u fusnotama. -Hugo, začepi.
Baš me briga, imam druge interese.
Svoju ženu, dijete. Konje koji se ne žele ševiti!
Grigore, gdje si bio? Imam grane, javio sam ti. -Ja...
Hugo je uskočio. -Za pouzdanost kraljeva.
- Jesu li se poševili? - Nisu i to me deprimira.
Stvorit ću europskog superkonja, vlastitu pasminu.
Čudno je opet biti u odajama Petra Velikog.
Divan prostor, a običaj je da carevi ovdje žive, iako ja nisam htio.
Ali Katarina i ja trebamo svoj prostor. -Osjećam ga ovdje.
Prodoran glas koji izaziva smijeh i strah dok se mi skrivamo u kutu.
Grigore, prestani. Mi kraljevi ne volimo razgovarati o svojim očevima.
Od toga nas boli trbuh i peku oči. -Istina.
Jebeni konj, nije mu ni dignut.
Romantična glazba i svijeće... Mislio sam da će uživati unutra, ali ne.
Jedan od vas treba ga napaliti.
Kako točno? -Čvrstom rukom i prijateljskim pogledom.
Rado, ali imam male dlanove koji se grče pa...
Grigore, ti si savršen za zadatak. -Da ga gladim konju?
- Grigor! Grigor! - Grigor! -Grigor!
Grigor! -Prokleti Simitz je ovdje.
- Molim? -Na dvoru? - Misli da si mrtav.
Ljudi iz raznih regija misle da si mrtav.
Nisam.
Tko je Simitz? -Duga priča koju znaju samo dugogodišnji prijatelji.
Stigao je taj dan, obećanje je ispunjeno.
Klanjam vam se.
Divno mirišete. Kao da ste se valjali u tek pokošenoj travi i...
Tuširali breskvom.
Hvala, Voltaire. Nisam učinila nijedno od toga.
Šteta.
Orlo bi se ponosio. -Hvala.
Danas sam puno razmišljala o njemu. -Svidjelo bi mu se.
Vjerovao je u tebe vrlo dugo. Dok nije prestao.
Došla sam zaželjeti sreću.
Hvala. -Masivni, besmisleni, narcisoidni, jebeni književni klub.
U svom si elementu.
Očito se više ne pokušavaš pomiriti.
Tako je, carice.
Zato što uvijek imam pravo, a ti si obična kuja.
Uvijek.
Mislim da su spremni.
Veseli me vidjeti zajedno okupljene velikaše, trgovce i seljake.
Dobro došli u Nakaz.
Ovdje smo da stvaramo povijest i zabavimo se preoblikovanjem Rusije.
Otvorite svoja srca, pročistite grla. Navalimo!
Ne želimo da nas seljaci gledaju u oči. -Smoljni, sjedni!
Odakle početi ovog nevjerojatnog dana?
- Budimo smioni. - Bože moj... -Baš tako.
Komu je od vas ubijen netko koga ste voljeli?
Tko je osjetio tu bol?
Ili tko je ubio i osjetio tu bol?
Komu je duša oštećena zbog oduzimanja ljudskog života?
Danas ubojstvo postaje nezakonito.
Koji kurac? -Hura!
Uz tebe sam, kao i uvijek.
Iskopat ću oči tom gadu i namigivati im tjedan dana. -Hura.
Izvrsno. Uz tebe sam. Iako ne razumijem kontekst.
Išao je na konferenciju.
Dobro.
- Što to radiš? - Dovraga!
- Ne mogu ometati Katarinu. - Zasmetat ćemo im samo na minutu.
Istina, ali možda bolje ne.
Nije pametno da krv šiklja dok ona traži prosvjetljujuće riječi.
- Poslije. Poslije, dovraga. - Dobar si suprug. -Trudim se.
Ali ubit ćeš ga? -Naravno, Arkadij. Glupo pitanje, jebote.
Carice, s najdubljim poštovanjem, koji vam je kurac?
Trgovci ponavljaju Smoljnijeve riječi. Koji vam je kurac?
Pokaži malo jebenog poštovanja, trgovkinjo. -Velementov.
Prijetnja ubojstvom temelj je svih naših ugovora.
Zakon će propisati sankcije, mučenje, kazne zatvora.
I samo tako će se izvući?
Ukratko, svaka će nas pizda moći izdati.
Ovo je obično sranje. Moć otima carica koja je odjevena poput...
Naravno. Zanimljivo i vrijedno rasprave. S poštovanjem.
Doista. -Ali to će nas stajati.
Ne znamo koliko će nas stajati dok se toga ne oslobodimo.
Imam pitanje.
Hipotetski govoreći, recimo da ubodem nekoga pet puta u leđa, ali ne umre.
To je sasvim u redu, zar ne?
Igor je jednom stavio sedam krtica u vreću
i odnio ih na polje gdje su se bezbrižno igrale.
No među njima se stvorilo nepovjerenje te ih je ujutro šest bilo mrtvo.
Jedna je bila zbunjena i tužna zbog onog što je učinila.
Takvi smo i mi.
Uvrnuta priča, jebote.
Ubojstvo je postalo odgovor na pitanja za koja nemamo drugi odgovor.
Ovo će nas potaknuti na potragu, postat ćemo duhovniji kad nađemo odgovore.
Više se nemojte ponašati kao jebene životinje. Jednostavno je.
- Jebeni seljak opet me pogledao! - Smoljni, sjedni ili ću te ustrijeliti.
Zbog jebenog seljaka? Zbilja, Velementov? Daj se pogledaj!
- Shvaća li još tko ironiju? - Seljaci, želim čuti vas.
Seljaci su očito na dobitku.
Ovo je napad na prava velikaša jer imamo pravo ubiti bilo koga.
- Znamo što će reći. - Raskolvi, sjedni.
Ispričavam se, mislila sam da smo ovdje da se izrazimo. Zbunjena sam.
Seljaci, da vas čujem. -Mi...
Mi... -Možeš govoriti. Pomno biraj riječi. -Upravo sam rekla da mogu.
Hvala.
- Podupiremo ubojstva. - Dobar seljak. Bravo!
Da, odgovara nam trenutačna situacija.
Odgovara vam da vas velikaši ubijaju i prolaze nekažnjeno? -To je Božja volja.
- Bog je rekao: "Ne ubij." - Ti ne vjeruješ u Boga.
- To ne znači da nikad nema pravo. - Smijete li nas vi ubiti? -Ja?
- Ja nisam... -Država? - Naravno da možemo, jebote.
To nije upitno. Ako poželimo, možemo ubiti svakog od vas.
- Ali nećemo. - Stišajte se, jebote!
- Pa... Hoće li država ubijati? - Državi mora ostati to pravo.
Ovo je suludo. -Država nam ne bi trebala govoriti kako da živimo.
- Oslobođenje od tiranije! - Ne provodim tiraniju!
Pjesnička sloboda. Podupirem te, samo me malo ponio trenutak.
Hoćemo li moći glasati?
- Glasanje! -Glasanje! - Glasanje! -Glasanje!
Glasanje! -Glasanje!
Ne! Moramo poduprijeti našu caricu.
Ona je dar poslan s neba da preobrati vas jebene životinje u dvonožne...
Bože!
Očito je vrijeme za raspust.
Pozovite Vinodela da joj pomogne. -Bravo!
Ovo je puno bolje nego što sam očekivala.
Kad me nešto spriječi u ubojstvu, dobijem glavobolju
koju može odagnati samo ledena voda.
Nećeš miran biti dok ne uspiješ mu krv proliti.
Izvrsno, Arkadij!
Moram pojesti nešto krvavo. Neka mi kuhar isprži seljaka, sirovog.
Volio bih čuti priču o tom tipu.
Trebao bi se koncentrirati na to da se jebenom konju digne, Hugo! -Galamiš!
- Hajde, zagrli Huga. -Ne želim. - Neće te grliti. -Ne želim...
Daj.
Uskoro ćeš mu proliti krv i smiriti svoje veliko srce i uzavrele vene.
Tako je. Imaš pravo, Hugo. Danas je dobar dan.
Vratio se i mogu ga ubiti. -Čaša je napola puna! -Njegovom krvlju. -Divno!
Što rade?
- Super. - Da, super.
Idemo napaliti tog konja.
Neka mi netko donese rukavicu.
Grigor! Grigor!
- Zamalo je prošlo užasno. - Na rubu ponora, zasigurno.
- I baš me Georgina spasila. - Zabrana ubojstva?
Pretjerala si. -Napali ste naš omiljeni hobi. -Morala sam pokazati smionost.
Ti si ti. -Da. Ali moram pobijediti.
Možemo li se oporaviti ili da predložim lov na dabrove?
To bi pomoglo. -Povlačenje bi djelovalo kao poraz.
Ne mogu vjerovati da su seljaci protiv. Dovraga!
I gotovo svi drugi. -Velikaši bi ubili seljake da im proturječe.
Seljaci se moraju prestati bojati. Možda im mogu pomoći.
Želim da otvoreno kažu što misle. Zato su ovdje.
- A želimo i pobijediti. - Da. Zato imam vas dvoje.
Istupite i budite uvjerljivi.
Zašto si se onako ponašao?
Pijan sam.
Ispričavam se. -Uvijek si pijan. Postoji drugi razlog.
Ja...
Svaki dan iskašljam malo krvi. Tko zna koliko je još preostalo.
Vjerojatno dosta.
Kakva će to obdukcija biti! Trebala bi biti prisutna.
- Ali nemoj biti u bijelom. - Je li te Vinodel pregledao?
Znam što imam i znam što to znači.
Ne. Ne...
Neću to dopustiti.
Pa... Sazovi glasanje.
Zapravo, stekao sam nekoliko neprijatelja, stoga možda bolje nemoj.
Odmori se od svojih dužnosti. -To je loša ideja.
Dužnosti su mi sve.
Molim te.
Preklinjao bih na koljenima, ali neću moći ustati.
Dobro, ali...
- Vanilija. Mirišeš na... - Nemoj stvarati nelagodu.
A grudi su ti poput čvrstih, providnih jabuka.
Seronjo.
- Ali smanji cugu. - Sredit ću se.
Obećavam. -I otiđi na pregled k Vinodelu.
Katarina!
Ovo ostaje između nas.
Dušo?
Pronašla sam ovo u hodniku.
KATARINA PIZDA
Seronje. -Brojne su stranice uporabljene za brisanje raznih dupeta.
Zabrana ubojstva možda nije najmudriji izbor za prvi dan. -Molim?
To je bila tvoja... -Htjela sam pokazati hrabrost i želju za promjenom.
Da nisi, to ne bi bila ti.
Hvala što si to rekao kao da je kompliment. -I jest.
Barem imaš moj popis.
Baš lijepo.
Neću odustati.
Moram provesti svoje ideje u djelo.
I hoću. Pobijedit ću. Ja sam ja. Uspjet ću.
Samo jedna sitnica... Večeras moram nekoga ubiti.
Molim? -Zavjetovao sam se na to davno. Kukavica je nestao, ali vratio se.
Želim zabraniti ubojstvo. -Znam da nije pravi trenutak, ali ubit ću gada.
Ako se planiraš svađati umjesto poduprijeti suprugove želje, nemoj.
Zar me nisi slušao?
Riskiram svoju vladavinu zbog ideje. -Glupe ideje. -Predivne ideje.
Nećeš ga ubiti. -Hoću.
Čekaj, zabrana ubojstva? Što ćemo s nedaćama?
Imam raznih mogućnosti.
Zatvorska kazna, mučenje, oduzimanje dijela zemlje i plaće.
Puno je načina. -Glupi su.
Također, da si znatiželjna žena koju zanimaju osjećaji njezina muža,
pitala bi me: "Zašto, dragi?" -Baš me briga zašto.
- Ne želim to čuti. - Podmetao mi je nogu.
Što? -Podmetao mi je nogu pred mojim ocem.
U prostoriji su bili bliski prijatelji, a kad smo Grigor i ja prilazili ocu,
podmetnuo bi nogu jednom od nas. -Podmetao nogu?
Šališ se, jebote? Ma odmah mu odsijeci glavu!
U salonu je bila žena s lošim zadahom, mogla bih je ubiti.
Može samo uzeti bombon od mentola, ali tvoja je zadnja.
Glava će mi eksplodirati.
Kad mi je podmetnuo nogu... -Tragična priča nije gotova? Čekaj da sjednem.
Otac se smijao, a Simitz rekao: "Mogao bih ih poševiti."
Skočio bi na nas i pravio se da nas ševi držeći nam glave za tlo.
Opirali bismo se, a otac bi umirao od smijeha i... -Molim?
A... Katkad bi i... Svršio.
Isuse.
Nisam smio reći ništa protiv njega jer ocu...
Ocu je on bio draži, a ja sam imao 12 godina.
Petre... -Kad mi je otac umro, prvo sam pomislio...
Prva mi je pomisao bila da neću moći živjeti bez njega, ali druga...
Da uhvatim Simitza, odrežem mu kitu i ruke, izvadim oči,
ispržim ih, prebijem mu lice, ogulim mu kožu s trupa i posolim njegovo meso.
Možda ne tim redoslijedom.
Dušo... -Moram ga ubiti, Katarina.
Zato što misliš da će ti to odagnati bol. -I hoće.
Kad sam te ubila, odnosno, mislila da jesam, bol nije nestala.
Zato što me voliš više nego što me mrziš.
Neću ti to dopustiti. -Misliš da ću te osramotiti na konferenciji.
Dobrog vođu boli kurac za podređene, strance i druge koji mu nisu bliski.
Gosti su stigli. -Dobro, Lev. Samo trenutak.
Zapamti, postoji samo sadašnjost,
a u sadašnjosti ispijamo pjenušava pića i ševimo konje.
Brzo se vraćam.
Strašno me boli ruka, ali uzalud.
Vrlo tvrdoglav i mlohav konj.
- Bok. Nećeš vjerovati... - Prestani. -Što?
Što god da si htio reći, pretvarat ćemo se da postojimo samo mi.
Otići ćemo na jezero.
Plivat ćemo goli na mjesečini, voditi ljubav i objedovati na mjesečini.
Ne nužno tim redoslijedom. Prvo ćemo jesti ako si gladan.
Jebeni Hugo. Tip kvari sustav i znam to. A on zna da ja to znam.
- A poznajem i volim Petra cijeli... - Jebeš Petra. I nju. Što je s nama?
Moraju li nam se životi okretati oko njih? -To je retoričko pitanje?
- Možemo li večeras bez njih? - Moram otići i biti uz Petra.
Ne moraš. Ni ona ne mora. Nitko ne mora. -Ja moram.
Mogla bih ovo slušati cijelu noć. -Što želiš?
Suprug i ja pozvani smo na slavlje Katarine i Petra.
Svi znamo da ne voliš Katarinu, Georgina.
Pica joj sigurno ima okus po gorkom voću, Grigore. -Dobit ćeš šakom u lice.
Marial! George, daj šuti.
Grigore, idemo li?
Malo je napet.
Ali znamo koga će izabrati. Neće nijednu od nas.
- Samo otiđi. - Volim te. -Mrzim te.
Doći ću čim slomim Huga pred Petrom.
I ovisno o Petrovu stanju zbog Simitza.
I ovisno o vrsti deserta i treba li George prstenjačenje. -I trebam.
Volim te.
Bok. -Grigore...
Simitz...
Ubijte toga gada.
Hoćemo.
Bok, tu si. Super. -Carice...
Činio sam zlo vašem mužu, ali doživio sam prosvjetljenje u pustinji.
Zaslužujem umrijeti, ali slušajući vas, shvatio sam da se rađa nova Rusija.
Ja i osam velikaša koje dovodim iz Vladivostoka slažemo se s vama.
Moj te muž želi ubiti. -Ne smijete mu dopustiti. Kako bi to izgledalo?
Očito, vrlo jebeno loše. Ali suosjećam s njim.
Moramo naći način da umirimo njegov gnjev.
Na usluzi sam vam.
Drago mi je što to razumiješ. Dođi, idemo.
Pa ne vodite me valjda k njemu? -Vodim.
Mislim da je to vrlo loša ideja. -Ja ne. Vrati se onom da si mi na usluzi.
Želiš li piće? Izgledaš kao da ti treba. -Previše sam uzrujan.
Dok ga ne ubijem.
Petre, sine Petra Velikog, molim za tvoj oprost.
Donesi mi tupi nož za maslac. Želim da dugo pati.
Nož, jebote! -Oprosti mi. Hoćeš li mi moći oprostiti? -Ne.
- Ubij me ako moraš. - Hoću i moram.
Idem si sam po nož, jebote.
- Užasno osoblje. - Carice. -Petre.
Katarina, odstupi. -Zaboravi na to. Bol neće nestati.
Ubit ću ga pa ću ti reći je li nestala.
Ako ne nestane, ti imaš pravo. Ako nestane, ja imam pravo.
Pravi eksperiment ljudskih osjećaja. Znanost.
Velikaši na dvoru!
Prolit će se krv ovog čovjeka, a duša mojeg muža pocrnjeti, kao i naše duše.
Začepite!
I znat ćete da smo svi sami i da nam život ovisi o nečijoj boli i ludilu.
Da svaki trenutak može biti vaš posljednji, da život nema smisla.
Takvu Rusiju želim odbaciti za dobro svih nas.
Izvoli, mužu.
Uništila si ovaj trenutak. -Žao mi je.
Ali to je nasmijavalo tvog oca, a strašno sam ga se bojao. -Začepi!
Preklinjem te.
Za nas.
Za Katarinu Veliku. Hura.
I za Petra Trećeg. Hura.
Ti... Odjebi od mene.
Hvala, hvala! -Bolje ti je da odjebeš. I to brzo.
Trebam piće. Grigore, gdje si?
Piće. -Šampanjac, votka i pjenušavi "crème de menthe".
Gdje je Grigor, dovraga? Jebeni sluge.
Nema ih kad ih čovjek treba.
Ovo pjenušavo jest super. -Zar ne?
Pobudio si moj interes.
Tih si i miran, ali ipak imaš ono nešto. -Volim slušati.
Također.
Vrlo si bogat i zauzet, a odlučio si doći u Nakaz na dva mjeseca.
Domoljub sam.
Čudno je kako se sva naježim kad netko to kaže.
- Služim Rusiji. - Ona jest Rusija.
Navodno nas želi čuti.
Baš tako. Želi čuti kako je slušate i izvikujete "hura".
Ali provodi značajnu reformu. Imat ćemo pravo glasa u Rusiji. Napokon.
Zabrana ubojstva, ha? Ludost.
Je li ti ruka utrnula?
Malo i jest, zapravo.
Otrovala sam ti čaj, što je objašnjenje za ruku i moguću vrtoglavicu.
Bol u prsima.
Kao ekstrakt žutog cvijeta. Pomirišeš ga, onesvijestiš se. Popiješ ga?
Bubrezi ti odumru, a i ti vrlo brzo potom.
Zabrana ubojstva. Što kažeš na to?
- Ja sam običan čovjek. - Koji drži trgovce u šaci.
Jedan ugriz i za pola ćeš sata biti dobro.
Zmija?
Priroda. Sva pitanja i svi odgovori u očaravajuće kaotičnom obliku.
Uskoro ćeš početi povraćati. Pokušaj odgovoriti dok si još pri svijesti.
- Javi mi kad odlučiš. - Dobro. Imate moju riječ.
Zna se da trgovci ne održe uvijek svoju riječ.
Bilo bi mi baš žao da se to ponovi. -I meni.
Zmija će te ugristi jednom. Znaš kakva je obitelj Petra Velikog.
Ne dajemo druge šanse. -Razumijem.
Laknulo mi je.
A sad ćemo te izliječiti. Bedro ili pazuho?
Želite li da skinemo odjeću? -Da se skinete?
Da se odjeća ne uništi kad nas ubijete.
Carica vas ne želi ubiti. Pošteđeni ste.
Na licima vam vidim da vam je laknulo,
a protivite se caričinu prijedlogu da se zabrani ubojstvo. Zašto?
Mislimo da je vještica.
Nos joj je premalen, a koža pretjerano bijela.
Na vratu ima madež, rupu kroz koju vrag ulazi.
Poslan je da nas testira, da nas iskušava.
To je trik.
Ako kažemo da mrzimo ubojstvo, velikaši će nas ubiti.
- Želi promijeniti Rusiju. - Nije ju odabrao Bog.
Dakle, sjećate se njega? Boga?
Jer po vašem bi se ponašanju reklo da se molite velikašima.
Neće nas osloboditi, zar ne? Posjedovat će nas ako nas ne ubiju.
Kad vas ubiju, to je onda barem kraj.
Vrlo optimistično.
Dopustite mi da razjasnim taj strah koji vas je zahvatio.
Vječno prokletstvo.
Jeste li upoznati s time? Evo sažetka za vas.
Ako ne budete poštovali moje želje i želje carice,
koju Bog drži na vlasti otkad je na nju došla,
bit ćete bačeni u pakleni ponor.
Bijeli vrući valovi žareće paklene vatre srušit će se na vaša tijela
i uliti vam se u pluća te ćete biti živi skuhani izvana i iznutra.
Skakavci će se uvući kroz svaki otvor i migoljiti se u vašem mozgu,
grebući iza vaših očiju.
Neće biti kraja. Neće biti početka.
Postojat će samo patnja.
Vaša Ahilova peta bit će rezana nožem,
a crveni vrući žarač bit će vam nabijen u šupak
svakog punog sata sve do...
Joj, da. Ne može se reći dokad jer neće biti kraja.
U paklu ne postoji koncept vremena.
Možda griješim.
Neki od vas možda neće doživjeti ono sa žaračem, ali treba biti spreman na sve.
Ili možete poštovati Božje želje i stati na caričinu stranu
jer ona obavlja Božji posao za dobrobit Rusije.
Vi odlučujete.
Što god odlučili, On će znati.
Zato što On zna sve.
- Baš si zgodan. - Nemoj. -A ja?
- Predivna si. - I mislila sam.
Možeš me i dalje ševiti, znaš? Trebao bi. U braku smo.
S Marial sam. Volim je. -Ja sam te ševila dok sam ševila Petra.
Često preda mnom. -Da, htjela sam da se osjećaš kao da smo u tome zajedno.
Mužu. -Vještice.
Hvala ti.
Katkad je teško biti u braku. Ali kad plešemo...
Lako je. -Doista.
Zar se ne osjećaš bolje jer nisi zakrvario dlanove i dušu?
Iskreno, osjećam određeni spokoj.
Jer si u sadašnjosti...
Sretan.
Baš tako.
Carice, vidjela sam da ste u nevolji i osjećala da vam treba pomoć.
Ali bila sam i uzbuđena zbog vaše smionosti.
- Odglumila si napad. - Bila sam vrlo uvjerljiva.
Čini se da dobro lažeš. Hvala.
Ne morate mi vjerovati, s vremenom ćete shvatiti da sam uz vas i Rusiju.
U srcu ću znati da sam utjecala na promjenu, a to je sve što želim. -Da...
Kraljevi! -Kraljevi!
O, jebote!
Što je? -Trebam uslugu.
Naravno.
Ipak smo jedna u drugu stavljale limun.
Trebaju mi Vinodelovi lijekovi. Nisu za mene.
Nego za koga?
Bilo bi zabavno da ga upoznaš.
- Ne razumijem. Nisi ga ubio. - Nisi bio ovdje. -Nisi. Zbilja nisi.
Komplicirano je. Simitz. -Znam, ali nisam ga ubio jer sam dobar muž.
Sretna žena, sretan život. Hura.
Zašto si ovdje, plavokosi sterilni seronjo bez krune?
Kakav srdačan doček. Odgovor je jednostavan, kraljevi su s kraljevima.
A ne s namazanim seljankama. -Petre, ali ipak ćemo ga ubiti? -Ne znam.
Možda ona ima pravo i nije važno. Ubojstvo neće promijeniti prošlost.
Nije istina! -Slažem se, osveta je nužna.
Možemo li se sada usredotočiti na konja?
Morate napaliti konja da poševi drugog konja
i da stvore novog superkonja kojeg ću dati sinu, a vi ništa.
Mogla bih zuriti u njega. To inače upali.
Ja ću to riješiti. Vjeruj mi.
Trebam sav naš afrodizijak. Za konja. -Kako će se onda tebi dignuti?
Agnes, situacija visi o koncu. Imamo li plan ili ne?
Imamo. Ponavljam, a kako će se onda tebi dignuti?
Mogu ja to. Časna riječ. Kad sam opušten.
Dignut će mi se ako pridobijem Petra. Vjeruj mi.
I učinilo mi se da nešto fino miriše. -To si ti. Loše izgleda.
Mala infekcija, ništa strašno. Pugačev će nadživjeti žohare.
Ja sam Marial. -Ukrast će ti lijekove za leđa pa ja mogu biti gore katkad.
To bi bilo lijepo. Za intimnost.
Ubola te. Pitala sam se što ti se dogodilo. -Ti si jedina. Piće?
Želiš li sutra ići sa mnom na konferenciju? -Ne, hvala.
Vjerojatno će me ubiti ako me vide. Seronje.
Baš su seronje. -Čudovišta, a ona je ista. Želiš li to piće?
Nemam planove.
Moraš pripaziti na Huga. -I pazim.
Zašto glumataš da ti je Katarina draga?
Ne glumatam. Istinski podupirem njezina nastojanja.
Sve će promijeniti kao žena.
Dovraga. Zbilja si dobra.
Gotovo se i ne primijeti da lažeš. Ali onda se sjetim da si to ti.
- Petar mora ubiti Simitza. - Znam. -Neće moći s time živjeti.
Znam.
Moramo mu pomoći.
Slažem se. Trebali bismo se poševiti, zar ne?
- Ne, ne bismo. - Okrutan si.
Zbog toga si mi još privlačniji.
Ne možeš zaspati?
Ja ne mogu zaspati. -Ni ja.
Možda je to znak da se poševimo.
Toliko smo dobri da bi ljudi trebali plaćati da nas gledaju.
Smiješno. I istinito. Ali ništa od ševe. -Daj! Zašto ne?
Ona mi ne izlazi iz kostiju i krvi.
Bilo bi čudno. -Jedno ne mora isključivati drugo.
Možeš ševiti mene i voljeti nju, a ja mogu ševiti tebe i biti odana njoj.
Teško je voditi rat sam sa sobom. Kad te gledam i sjetim se one grube ševe...
- Osjećam blagu bol u prsima. - Prepusti joj se i uđi u mene.
- Nitko ne mora znati. - Ali ne želim. Nimalo.
Jebote.
Sve što je nekoć bilo moje sad je tuđe.
Također.
I dalje si ona cura zbog koje sam se popeo na stablo.
A ti i dalje dečko zbog kojeg sam šutnula psa.
Ima najbolji švedski "slongful". -"Slongful?" -Čekaj.
Hajde.
Grigore. Hugo ih je pripremio. -Bogme jesam.
Imaš li ti što ponuditi? -Odjebi.
Tužan način da kažeš da nemaš.
Sinoć sam vidio Simitza.
Smijuljio se kad sam prošao pokraj njega.
Što? -Smijuljio se. I proizveo neki jebeni zvuk.
- Koji vrag? -Evo ga, kreće! - Moramo ga ubiti. Već imamo plan.
Jebote, pogledajte ovo! -Ne mogu to više ignorirati. -Petre, ševe se!
Ne možeš.
I... Gotovo!
Izvrsno. Bravo, Hugo. Grigore, idemo.
- Kamo idemo? -To se tiče Rusa. - Hvala. A sad odjebi, Hugo.
Mrzim biti ovdje.
Dovraga!
Pozdrav.
- Kakvo je stanje? - Sami se uvjerite.
'Jutro. Ugodan dan.
Više se ne boje velikaša, nego tebe? -Ne, nego Božjega gnjeva.
To što će ih velikaši dati bičevati ništa je naspram vječnog prokletstva.
Dakle, neće izreći svoje mišljenje jer si ih prestrašio?
- Pridobili smo trgovce. - Što si učinila?
Detalji... Dovoljno je reći da im je nova ideja u krvi.
Dobro. Neću više ispitivati.
Ali bojim se da nitko ni u što ne vjeruje.
Protive se ubojstvu. Vidjela sam mu to u očima. -Izigrali smo ih.
To znači: "Bravo, puno hvala"?
- Tako sam ja čula. - Smiješno. Dobro...
Ne znamo što misle velikaši. Čine dvije trećine.
Što misliš? -Ne mislim. Više volim znati. A znam da ne znamo.
Dakle, riskantno je glasati.
A lov na dabrove?
A što ako pobijedim i, kad izađemo, vidimo mog muža kako ubija Simitza?
- Je li to pobjeda ili ruglo? - Misliš da će ga ubiti?
Mislim da neće. Ali postoji rizik.
Dakle?
Obožavam kad si tako tajanstvena. Dramatično je.
Jučer smo imali vrlo uzbudljivu raspravu. Hura.
Ali vrijeme je da razgovaramo o prvom problemu koji želim objaviti.
Zabrana ubojstva, zar ne?
O tome se puno toga može reći.
Nastavljamo. To je bila rasprava za zagrijavanje.
O tome ćemo kad analiziram vaša mišljenja. Hura.
Slijedi prva objava Nakaza o kojoj treba glasati. Uzbudljiv trenutak.
Glasam da svako selo u Rusiji, koliko god bilo veliko ili malo,
bogato ili siromašno, mora imati svog majmuna.
Dražesno.
Glasajmo.
Poslužit će. -Ciljaš li na grlo ili srce?
Možda oko. -Lijepo. Da izbliza vidiš koliko je preneražen. -Baš tako.
Ali...
- A da ga ne ubijem? - To ne bi imalo smisla.
Možemo ga vezati za drvo, mučiti, pustiti životinje da ga proždru
i svako mu poslijepodne idućih mjesec dana nanositi zlo i odlaziti.
To oduzima previše vremena. -A valjda.
Carica neće saznati. Pobrinut ćemo se za to.
U svim brakovima postoje tajne.
A u tvom? -Ne.
Zapravo, ne. Da barem.
Pozdrav.
Ako nestanem...
Tvoja će žena znati što si učinio.
Sad ne moraš lagati.
Pravi si prijatelj.
Ali...
Niste jedini koje je zajebavao.
- Baš je ugodna ova tišina. - To je najbolji dio.
- Spokoj je... - Predivan.
Čestitam. -Marial, molim te, nemoj.
Majmuni jedu štakore kao banane.
Ovo je korak naprijed o kojem smo sanjale kad smo riskirale živote
i planirale puč protiv tvog muža.
Molim te, otiđi.
Moram nešto reći.
Ili ti je draže kad ne govorim istinu?
Nemamo li svi pravo glasa na tvom dvoru?
Govori ako si uvjerena da je vrijedno saznanja.
Simitz danas nije bio ovdje.
Primijetila si?
Trebala bi otići doma. Dan je bio naporan.
Tvoj ti odani muž sigurno priprema kupku. Krvavu. -Krvavu.
Ispala bi domišljata da te ne preduhitrim uvijek.
Kakav dan. -Da...
Pobijedila si.
Valjda.
Svako će naselje dobiti majmuna. To je pobjeda.
Ubio si ga.
Grigor ga je ustrijelio.
A ti?
Moraš se naspavati.
MEDIATRANSLATIONS