Har de knullat? Åh, vilken besvikelse.
Vad i helvete håller jag på med? Vad i helvete håller jag på med?
Jag antar att frågan är retorisk-
men om inte så vankas och pratas det på en dåres vis.
- Vad i helvete gör jag i dag? - Ger en röst åt de utan röst.
Man ska aldrig lyssna på sina undersåtar.
Jag vill höra vad de säger.
Nej. Du har intalat dig själv det-
efter att amerikanen med råttrock och råttkuk-
med en råttas list viskade "vi, folket" i din mutta.
Det här är vad jag tror på och jag ska få folket med mig.
Då måste jag lyssna på dem och respektera dem...
Ljug för dem och för dig, men inte för mig.
Man ska bara lyssna på sina under- såtar när de skriker under tortyr-
jublande ropar ditt namn eller viskar ditt namn när du slickar dem.
- Du är väldigt hjälpsam. - Som alltid.
- Sarkasm. - Så tolkade jag det inte.
- Strunta i konferensen. - Jag har samlat bönder, handelsmän...
...och adel från alla regioner i Ryssland.
Jag kan inte ställa in-
bara för att det kan vara ett förödande misstag som förgör mig.
Du är kejsarinnan.
Du säger: "Jag har ändrat mig. Vi jagar bäver i stället."
Du är värsta, tänkbara ledare.
Säger någon som aldrig sett glädjen och kamratskapet under en bäverjakt.
Det kommer att gå bra.
- Skönt att jag inte dödade dig. - Jag håller med.
Jag är så uppspelt. Det är bästa dagen sedan jag kom till makten.
- Du är galen. - Vilket vi nu vet är bra.
"Nakaz: Idéer och tankar kring en ny lagstiftning"-
"och styret av ett nytt Ryssland."
- Slagkraftig titel. - Eller hur?
- Sarkasm. - Så tolkade jag det inte.
- Vad är det? - En lista på saker jag ville göra.
Du kan lägga till dem till dina mål.
"En apa i varje by."
"Döpa om hallon till 'Peterbär'."
"Gör carpaccio av alla djur. Det godaste får bli nationalrätt."
En sann visionär.
Varför gör ni aldrig barn när jag kommer oanmäld?
Det stör mig.
- Redo för vår största dag? - Jösses.
- Är allt bra? - Åter i Peter den stores boning.
- Det är... - Vårt nya hem.
Vi ska fira i kväll.
Jag minns hur jag blev tagen mot den väggen.
- På alla fyra här på mattan. - Fan.
Ni har bytt ut sängen. Bra, efter det vi gjorde med dem.
- Vi behöver inte... - Och precis här!
Han höll mig över sitt ansikte när han körde in sin tunga...
- Kommer... - ...du?
Jag hyperventilerar.
Det ser bättre ut.
Larver, en fantastisk kombination av natur och vetenskap.
Och gott på rostat bröd med anklever.
Min högerarm är orörlig sedan jag drack lösningen jag fick.
Fan också.
Jag måste sätta etiketter på dem. Jag tog fel. Ursäkta.
- Det går över. - När?
Kroppen är ett mysterium, så det vet jag inte.
Men ni kan ge mig något som förlamar mig.
Tja, medicin är konst, inte vetenskap.
- Ändå kallar ni det vetenskap. - Vad fan gör hon?
Det är bönder här. Bondjävlar.
Är det inte spännande att samla alla klasser och religioner?
Det är upplyftande.
Nej, det tycker jag inte. Det är ren och skär galenskap.
Förändring är aldrig bra för adeln. Aldrig.
Herregud. Den jävla Simitz. Han är på gården.
Va?
Alla medborgare borde lyda under samma lagar.
Bönder! Välkomna till framtiden.
Hoppas att ni har uppskattat Nakaz.
Det är så roligt att ha er här.
Jag är så nyfiken på böndernas perspektiv i det nya Ryssland.
Låt er röst höras för första gången och ge fullt utlopp för den.
Vilken underbar dag som väntar. Vi ses där inne.
- Vem var det? - Vet inte.
- De tänker döda oss, va? - Inte om vi gör som de säger.
- De kanske gör det för skojs skull. - Vi fick i alla fall se palatset.
- En stor dag, kejsarinnan. - Ja, Archie.
Ska jag tala om för bönderna att Gud står på er sida?
Jag har rått dem att tala fritt och säga vad de tycker och tänker.
- Jag vill höra vad de tycker. - Intressant strategi.
På tal om strategi, så är "när" viktigare än "vad" i dag.
- Jag förstår. - Något enkelt.
När de återvänder hem om några månader-
kommer de att känna sig delaktiga och sedan kommer förändringen.
- Åh, du har tre bröstvårtor. - Det är det kungliga blodet.
- Jag har sex tår. - Fantastiskt.
- Din fru skriver historia i dag. - Galet.
Helgalet. Skönt att du inser det.
Lyssna på folket? Galenskap. Det var väl det du gjorde?
Ja, mitt eftermäle är att jag är mannen som miste Sverige.
Du miste Ryssland till kvinnan som miste det.
Det är bara en åsikt. Se inte ut att vilja döda mig.
Vad mer gjorde du? Vårt styre var kort.
Inga skägg. Men det ändrade hon på.
Och jag byggde en enorm kyrkklocka, Europas största-
men vi slutförde inte arbetet...
Vi kanske inte ens blir en patetisk liten fotnot.
Tyst, Hugo. Jag har andra intressen.
Min fru, mitt barn. Varför hästarna inte knullar!
Var har du varit? Jag skickade ett meddelande.
- Hugo hoppade in. - För konungars tillförlitlighet.
- Har de knullat än? - Nej. Det är högst nedslående.
Jag ska skapa en europeisk superhäst. Min egen ras.
Märkligt att vara tillbaka i Peter den stores boning.
Det är brukligt att kejsaren bor här.
Jag ville inte det när jag var kejsare-
men vi behöver något eget.
Det är svårt att inte förnimma honom och höra hans bullrande röst.
Vi hukade i hörnan.
Grigor, hör på. Vi konungar gillar inte att tala om våra fäder.
- Det ger magont och klåda i ögonen. - Så sant.
Den jävla hästen är fan inte ens hård.
Vi har musik och levande ljus.
Jag trodde att de skulle uppskatta att vara inomhus, men icke.
- En av er för göra honom hård. - Hur då?
Med fast hand och ett vänligt öga.
Gärna, men jag har små händer och får lätt kramp.
Grigor, då är du mannen för jobbet.
- Ska jag smeka hästen? - Grigor! Grigor! Grigor!
- Den jävla Simitz är här. - Va?
- Vid hovet? - Tror att ni är död.
Ute på landsbygden tror en del att ni är död.
Det är jag inte!
- Vem är Simitz? - En lång historia...
...som bara hans gamla vänner känner till.
Dagen är inne, löftet har infriats. Jag bugar inför er.
Ni luktar sagolikt.
Som om ni har rullat i nyklippt gräs och duschat er med persika.
Tack, Voltaire. Jag har inte gjort något av det.
Synd och skam.
- Orlo hade varit stolt. - Tack.
- Jag har tänkt mycket på honom. - Han hade älskat det.
Han trodde länge på er innan han slutade.
- Jag ville bara önska lycka till. - Tack.
Den här stora, meningslösa, självförstorande jävla bokklubben.
Ni är i ert rätta element.
Så ni har slutat försöka bli sams.
Ja, kejsarinnan. Det har jag.
Eftersom jag har rätt angående allt och ni är en satmara angående allt.
Jag tror att de är redo.
Vilken glädjande syn.
Adel, handelsmän och bönder samlade.
Välkomna till instruktionen.
Vi ska skapa historia, och ha roligt, och förnya Ryssland.
Öppna era hjärtan, höj rösten. Låt oss höra.
Kan bönderna låta bli att se oss i ögonen?
Var ska vi börja denna fantastiska dag? Vi börjar med något djärvt.
- Kära nån. - Sannerligen.
Vilka här har varit med om att någon när och kär har mördats?
Känt den smärtan?
Eller har dödat och känt den smärtan?
Och i benmärgen känt den skada de orsakat sin själ-
genom att ta en annan människas liv?
I dag ska vi förbjuda mord.
Vad i helvete?
Jag står vid din sida.
Jag ska ta hans ögon och ha dem på skrivbordet och blinka åt dem.
Fantastiskt. Jag finns här, men lite kontext vore bra.
- Han var på väg till instruktionen. - Jaha.
- Vad gör ni? - Fan!
- Jag kan inte avbryta Katarinas grej. - Det går fort.
Sant, men ändå.
Det är nog ingen bra idé att stänka runt blod-
när hon hoppas på upplysta ord. Senare. Senare. Fan också.
- Du är en god make. - Jag försöker.
- Ni ska väl döda honom? - Självklart, Arkadij.
Jävligt märklig fråga.
Med största respekt, vad fan talar ni om?
Handelsmännen säger som Smolnij, vad fan talar ni om?
- Visa lite jävla respekt! - Velementov.
Hotet om mord understödjer alla kontrakt.
Lagen kommer att göra detsamma. Sanktioner, tortyr, fängelse.
Och sedan går de fria?
Då kan alla dra sig ur en affär.
Det här är skitsnack på silverfat.
Ett maktövertagande av kejsarinnan klädd som en...
Det är självfallet intressant och värt att diskutera.
- Sannerligen. - Det är kostnaden som bekymrar.
Vi vet inte vad det kostar förrän vi befriat oss från det.
Jag har en hypotetisk fråga.
Säg att jag hugger någon fem gånger i ryggen utan att han dör.
Det är väl lugnt, inte sant?
En gång lade Igor sju nakenråttor i en säck-
och släppte dem på en äng där de glatt lekte.
Men plötsligt brast tilliten dem emellan.
Nästa morgon var sex döda och en såg förvirrad-
och ledsen ut över vad han hade gjort. Det är vi.
En jävligt märklig historia.
Att döda har blivit ett enkelt svar-
på frågor som vi inte ids besvara på andra sätt.
Nu tvingas vi söka efter svar-
och det kommer att lyfta oss när vi hittar lösningarna.
Kort sagt, var inte odjur längre. Enkelt.
Den jävla bonden tittade på mig igen!
Sätt dig ner, Smolnij, annars sätter jag en kula i dig.
På grund av en jävla bonde? Verkligen, Velementov?
- Se på dig själv först. - Ser någon annan ironin?
Bönder, jag vill höra vad ni tycker.
Bönderna. De har tydligen allt att vinna.
Det här är ett angrepp på adeln, då vi har rätt att döda vem vi vill.
- Vi vet vad de tänker säga. - Sitt ner.
Ursäkta, jag trodde att vi var här för att bli hörda. Jag är förvirrad.
Bönder, vänligen säg något.
Vi... Vi...
Ni får yttra er. Väg era ord väl.
- Jag sa nyss det. - Tack.
- Vi gillar mord. - Duktig bonde, Bravo!
Ja, vi anser att nuvarande situation är bra.
Att adeln har rätt att döda er?
- Ja, allt enligt Guds vilja. - Han säger: "Du skall inte dräpa."
- Ni tror inte på Gud. - Han har inte alltid fel.
- Får ni döda oss? - Jag? Jag är inte...
- Staten? - Självklart.
Vi kan döda varenda jävel i rummet om vi känner för det.
- Men det ska vi inte göra. - Lugna er, för helvete!
- Kommer staten att döda? - Ja, vi måste ha den rättigheten.
Vad... Det här är ju skrattretande.
Vi borde leva fria från statens förtryck.
- Fria från tyrannin! - Jag är ingen tyrann.
Ett talesätt, kejsarinnan.
Jag håller med er. Jag drogs bara med.
- Ska vi rösta? - Omröstning, omröstning!
Omröstning, omröstning, omröstning!
Vi måste stå bakom vår kejsarinna!
Vi måste, hon är en gudagåva som ska förändra er, era jävla odjur-
till... Åh, herregud!
Mötet ajourneras.
- Kalla på Vinodel. - Bravo!
Bravo! Det är så mycket bättre än jag hoppats.
När jag känner behovet av att döda-
får jag huvudvärk som bara isvatten råder bot på.
Ert blod kan inte stillas förrän hans spillas.
Jävligt bra, Arkadij. Jag behöver något blodigt att äta.
Jag vill ha en fasan, blodig, som vore den nyskjuten.
Jag vill höra mer om snubben.
Du borde fokusera på att få vår häst hård, Hugo!
- Nu skriker du. Seså, krama Hugo. - Jag vill inte kramas.
- Han kramar inte dig. - Jag vill inte...
Du spiller snart hans blod och får ro i hjärtat...
- ...och sprudlande vener. - Du har rätt, Hugo.
Det är en bra dag. Jag får döda honom.
- Glaset är halvfullt. - Med hans blod.
Vad håller de på med?
Okej, toppen. Nu ser vi till att få hästen hård.
Ge mig en handske.
Grigor, Grigor!
- Det höll på att gå väldigt fel. - Sannerligen.
Räddad av Georgina av alla.
Förbjuda mord? Du gick ut starkt.
Ett angrepp på vårt mest älskade nöje.
Det krävdes ett djärvt drag.
Men jag måste vinna första ronden. Kan vi kämpa oss tillbaka?
- Eller ska jag säga "vi jagar bäver"? - Det framstår som en förlust.
Hur kan bönderna vara emot det?
- Fan! - Och nästan alla andra.
Bönderna har aldrig gått emot adeln utan att dö.
De följer sin ledare. Kanske kan jag göra dem mer orädda.
- Jag vill att de ska tala fritt. - Vi vill även vinna.
Ja, och det är därför jag numera har er båda.
Var övertygande.
- Vad gjorde du där inne? - Jag är full. Ursäkta.
Du är alltid full. Nej, det är något annat.
Jag hostar upp litegrann varje dag.
Vem vet hur mycket som finns kvar inombords.
Troligen mycket. Vilken jävla obduktion det lär bli.
Gå och titta. Men bär inte vitt.
Har du varit hos Vinodel?
Jag vet vad det är och vad det betyder.
Nej. Nej, det tillåter jag inte.
Ni kan ju rösta om det.
Jag har skapat mig några fiender, så kanske inte.
- Du borde ta ledigt. Vila. - Nej, det är en dålig idé.
Allt jag har är min plikt. Jag ber dig.
Jag kommer inte upp om jag går ner på knä.
Okej, men...
- Vanilj. Du doftar... - Ingen märklig stämning, tack.
Och dina bröst är som fasta, genomskinliga äpplen.
Din jävel.
- Lite mindre sprit, kanske. - Jag ska skärpa mig. Jag lovar.
Och gå till Vinodel.
Katarina.
Det här stannar mellan oss.
Älskling?
Jag hittade den här.
KATARINA DEN STORA FITTAN
- Vilka jävlar. - Och blandade sidor...
...som har torkat blandade rövar.
Att förbjuda mord dag ett kanske inte var så bra.
Förbjuda mord?
Jag ville göra något djärvt som visar på ambition och förändring.
Annars vore du inte du.
Tack för att du får det att låta som en komplimang.
Du har alltid min lista att falla tillbaka på.
Så snällt.
Jag uthärdar.
Jag måsta omvandla mina luftiga idéer till stål. Och ska så göra.
Jag vinner. Jag är jag. Jag klarar det.
En liten grej. Jag måste döda någon i kväll.
Jag har svurit att göra det. Han försvann, men är nu tillbaka.
- Jag försöker förbjuda mord. - Beklagar, men fittan är död.
Så om du tänker komma med motargument-
snarare än kärlek och stöd, så låt bli.
Har du inte lyssnat?
Jag riskerar hela mitt styre!
- För en dum idé. - En vacker idé.
- Du får inte döda honom. - Jo.
- Inga mord? Hur ska vi lösa tvister? - Jag har många alternativ.
Fängelse, tortyr, konfiskering av mark och lön.
- Många sätt. - De verkar tråkiga.
Och om du var en fru som var intresserad av sin makes känsloliv-
så kanske du kunde fråga varför.
Jag struntar i varför.
Han brukade fälla mig. Han brukade fälla mig inför min far.
De var nära vänner-
och när Grigor och jag kom för att besöka far fällde han en av oss.
Fällde? Driver du med mig?
Halshugg honom på en gång, för fan.
Jag kände en kvinnas dåliga andedräkt. Jag borde döda henne.
Hon kan äta pepparmint, men du avgör själv.
- Mitt huvud exploderar. - Efter att han fällde...
Fortgår den tragiska historien? Låt mig sätta mig.
Far skrattade och Simitz sa: "Jag kanske knullar dem."
Sedan höll han fast oss och låtsades knulla oss-
samtidigt som han slog våra huvuden mot golvet.
Vi kämpade emot och far skrattade så han kiknade...
Va?
Och det hände ibland att han... kom.
Jösses.
Jag hade inget att sätta emot för far...
Tja, han föredrog honom och jag var tolv.
Peter...
När min far dog var min första tanke...
"Hur kan jag leva utan pappa?"
Men min andra var att skära av Simitz hans kuk och händer-
ta ut och grilla hans ögon, sparka honom blodig-
flå hans torso och salta hans kött.
Ordningen kanske var fel.
- Min älskling... - Jag måste döda honom, Katarina.
- Tror du att det lindrar smärtan? - Det gör det.
När jag trodde att jag hade dödat dig, lindades inte min smärta.
Men du älskade mig mer än du hatade mig.
- Du får inte. - Du fruktar att jag generar dig.
En god ledare skiter i sina undersåtar, utlänningar-
och allt annat än det han känner.
- Era gäster har anlänt. - Ett ögonblick, Lev.
Vi lever i nuet och nu dricker vi drinkar och knullar hästar.
Jag gör dig strax sällskap.
Jag har ont i handen till ingen nytta. En väldigt envis häst.
- Du kommer inte att tro... - Sluta.
Med vad du än tänkte säga.
Vi ska låtsas att ingenting förutom vi existerar.
Vi ska åka till sjön.
Vi ska simma nakna i månskenet, älska i månskenet-
och äta en festmåltid i månskenet.
Om du är hungrig, kan vi börja bakifrån.
Jävla Hugo.
Han är ett gift. Jag vet det och han vet att jag vet.
- Jag har känt och älskat Peter... - Fan ta Peter!
Fan ta henne! Vi, då? Ska vi leva i deras skugga?
Är det en retorisk fråga?
Kan vi strunta i dem i kväll?
- Jag måste vara där för Peter. - Nej.
- Det gör ingen! - Jag gör det.
- Jag kan lyssna hela kvällen. - Vad vill du?
Min man och jag väntas på festen.
Ingen köper att du älskar Katarina, Georgina.
Hennes fitta måste smaka bitter frukt.
Jag varnar dig. Jag slår dig.
Marial! - George, tyst!
Ska vi gå, Grigor?
Spänd stämning. Vi vet vem han väljer och det är ingen av oss.
- Bara gå. - Jag älskar dig.
Jag hatar dig.
Jag kommer så snart jag krossat Hugo inför Peter-
och beroende på det här med Simitz.
Och beroende på om George behöver fingerpullas.
Det behöver jag faktiskt.
Jag älskar dig. Hej då.
Grigor.
Simitz. Döda den fittan.
Det ska vi göra.
- Hejsan. De hämtade er. Bra. - Kejsarinnan.
Jag har begått en missgärning-
men mina tre år i öknen har gjort mig mer upplyst.
Jag förtjänar att dö, men efter i dag är ett nytt Ryssland fött.
Jag och de åtta adelsmännen jag har med mig från Vladivostok-
står helt bakom er.
- Min man vill döda er. - Det kan ni inte tillåta.
- Hur skulle det se ut? - Jävligt illa, så klart.
Men jag förstår honom.
- Vi måste stilla hans vrede. - Jag står till er tjänst.
Skönt att ni förstår det. Kom.
- Ni för mig inte till honom? - Jo.
- Det är en dålig idé. - Det tycker inte jag.
Ni sa nyss "jag står till er tjänst".
Du ser ut att behöva något att dricka.
Jag är för arg, tills han är död.
Peter, son till Peter den store, jag söker er förlåtelse.
Hämta en slö smörkniv. Det ska dra ut på tiden.
- En knivjävel! - Jag sårade er, jag vet. Förlåt.
- Kan ni förlåta mig? - Nej.
- Döda mig om ni måste. - Det ska jag.
Jag hämtar kniven själv.
- Usel service. - Kejsarinnan.
- Peter. - Stig åt sidan.
Släpp. Det förtar inte smärtan.
Det kan jag tala om när jag har dödat honom.
Gör det inte det, hade du rätt.
Ett experiment i människans känsloliv. Vetenskap.
Hovädlingar! Snart kommer den här mannens blod att flyta-
och min make har svärtat sin själ, och våra, med det.
Käften!
Ni lär få höra att vi är ensamma-
och utsatta för varandras smärta och galenskap.
Att livet kan ta slut när som.
Att det inte finns rim och reson i våra liv.
Det är det Ryssland jag försöker lämna bakom oss.
Golvet är ditt, make.
Du har förtagit det roliga med det här.
Jag ber om ursäkt.
Det roade er far och jag var alltid livrädd.
Käften!
Jag ber dig.
För vår skull.
För Katarina den stora. Hurra!
Och för Peter III. Hurra!
Håll dig borta från mig.
- Tack, tack, tack. - Far åt helvete, sir. Och det fort.
Jag behöver något starkt. Var är du, Grigor?
Champagnecocktail, vodka-
och en pärlande mintlikör.
- Vad fan är Grigor? - Jävla tjänare.
De finns aldrig där när man behöver dem.
- Den pärlande är god. - Eller hur?
Ni väckte mitt intresse. Så tyst och lugn, och ändå något.
- Jag tycker om att lyssna. - Så även jag.
Ni är rik och upptagen och valde att komma till instruktionen...
- ...i två månader. - Jag är patriot.
Man får så märkliga rysningar när någon säger det.
- Jag tjänar Ryssland. - Hon är Ryssland.
- Hon vill visst höra vår röst. - Precis.
Hon vill höra er röst höra henne och ropa "hurra".
Hon har öppnat dörren till något annat.
Vi får äntligen något att säga till om.
Inga mord? Helt sjukt.
Har er arm domnat?
Ja, litegrann.
Jag förgiftade ert te, vilket förklarar det och er yrsel.
Bröstsmärtorna.
Det är blomessens. Luktar man på den, svimmar man.
Dricker man det, då dör först njurarna och sedan man själv.
Inga mord. Hur känner ni inför det?
- Jag är blott en man. - Med handelsmännen i sin hand.
Ett bett, så mår ni bra om en halvtimme.
- En orm? - Naturen.
Alla frågor och lösningar i en härligt kaotisk blandning.
Ni kommer snart att kräkas. Försök svara innan ni tuppar av.
Säg till när ni har bestämt er.
Ja. Ja, ni har mitt ord.
Det är känt att handelsmän inte alltid håller ord.
- Det här får inte hända igen. - Jag håller med.
Min orm biter er bara en gång.
Peter den stores familj ger inga andra chanser.
- Jag har förstått det. - Vilken lättnad.
Då ska vi bota er. Lår eller armhåla?
- Ska vi klä av oss? - Klä av er?
När vi ska dödas, för klädernas skull?
Kejsarinnan vill inte döda er. Ni är skonade.
Ni ser lättade ut-
och ändå motsätter ni er att förbjuda mord. Varför?
Vi tror att hon är en häxa.
Hennes näsa är liten och hennes hud för ljus.
Hon har en fläck på halsen där djävulen tar sig in.
Hon är här för att testa oss, för att inleda oss i frestelse.
De lurar oss.
Säger vi att vi avskyr mord, så mördar adeln oss.
- Hon förändrar Ryssland. - Hon är inte utsedd av Gud.
Så ni minns honom? Gud?
Som ni har betett er, kunde man tro att ni tillbad adeln.
Ho befriar oss inte. De äger oss, även om de inte får döda oss.
När man kan bli mördad vet man att det kan få ett slut.
Ett optimistiskt synsätt.
Jag ska plocka isär rädslan ni känner just nu-
som ni har virat in er i.
Evig fördömelse. Är det er bekant?
Jag ska sammanfatta det kort.
Om ni går emot mig, om ni går emot kejsarinnan-
som med Guds hjälp har behållit makten-
kommer ni att hamna i helvetets djup.
Vita heta vågor av helveteseld kommer att välla över er-
och ner i era lungor, så att ni kokas levande inifrån och ut.
Gräshoppor kommer att krypa in i alla öppningar och in er hjärna-
och klia er bakom öronen.
Det kommer inte att finnas något slut, och ingen början.
Det kommer bara att finnas lidande-
när en kniv snittar er Akilleshäl-
och en glödhet, röd stav kommer att köra upp i ert rövhål-
varje hel timme, varje timme, tills...
Vänta, det finns inget "tills", för det tar aldrig slut.
Det finns ingen tid i helvetet.
Jag kan ha fel.
En del av er kanske slipper staven, men det är bäst att vara beredd.
Eller så kan ni göra som Han vill och ställa er bakom kejsarinnan-
när hon utför Guds arbete för Rysslands väl och ve.
Valet är ert. Oavsett...
...så vet han.
För han vet allt.
- Vad stilig du är. - Låt bli.
- Och jag? - En uppenbarelse.
Jag trodde väl det. Du kan fortfarande sätta på mig.
Du borde göra det. Vi är gifta.
Jag är med Marial. Jag älskar henne.
- Jag låg med både dig och Peter. - Ofta inför mig.
Exakt. Jag ville att du skulle känna att vi gjorde det tillsammans.
Make.
- Häxa. - Tack.
Ibland är det svårt att vara gift och sedan, när vi dansar...
- Så är det enkelt. - Precis.
Känns det inte bättre att du inte har blod på dina händer i kväll?
Jag känner en viss frid, ärligt talat.
- För att för stunden... - Är jag lycklig.
Exakt.
Kejsarinnan, jag ville bara säga...
Ni såg ut att vara i trubbel och i behov av hjälp.
Men ert mod hade gjort mig yr.
- Ni låtsades bara. - Jag fann mig övertygande.
Ni är en god lögnare som det verkar. Tack.
Ni behöver inte lita på mig.
Ni kommer att märka att jag finns här för er, för Ryssland.
Jag vet att jag gjorde skillnad och det är allt jag vill.
Just det.
Konungar!
För helvete!
- Vad är det? - Ni måste göra mig en tjänst.
Självklart. Vi har hjälpt varandra förr.
Kan ni ordna medicin från Vinodel? Inte åt mig.
Vem är den till?
Det kanske vore roligt för er att träffas.
Jag förstår inte. Du dödade honom inte.
- Du var inte här. - Du var verkligen inte här.
Det är mycket att ta in. Simitz.
Jag vet. Men jag var en bra make som inte dödade honom.
Lycklig fru, lyckligt liv.
Varför deltar du i konversationen, din kronlösa, blonda eunuck?
Jag älskar värmen som jag mottas med här.
Ett enkelt svar: för att kungar väljer kungar framför bondkvinnor.
- Peter, vi kommer att döda honom. - Jag vet inte.
Hon kanske har rätt. Blod spillt nu får inte det förflutna att försvinna.
- Så fan heller. - Hämnd måste utkrävas.
Kan vi bara fokusera på hästen? Okej?
Ni måste hjälpa mig att få hästen hård-
för att skapa en ny superhäst åt min son, och ingen gör det.
Jag kan stirra på den. Det brukar funka.
Jag ordnar det, Peter. Lita på mig.
Jag behöver all vår afrodisiaka. Till hästen.
- Hur ska du bli hård då? - Allt hänger i en lös tråd.
- Har vi en plan eller inte? - Ja.
Återigen, hur ska du bli hård?
Jag ordnar det, jag lovar. När jag är avslappnad.
Att vinna över Peter kommer att göra mig hård. Tro mig.
- Jag tyckte det doftade trevligt. - Det är du. Det ser illa ut.
Lite infekterat bara. Pugatjov lär överleva kackerlackorna.
Jag heter Marial.
Hon kan stjäla medicin och jag kan vara överst några nätter.
- Det vore trevligt. Intimt. - Hon knivhögg dig.
- Jag undrade vad som hade hänt dig. - Den enda som det tycks.
Vill du följa med mig dit upp i morgon?
Nej, tack. De dödar mig nog om de ser mig.
- De jävlarna. - Det är vad de där.
De är monster. Vill du ha?
Jag har inga planer.
- Du måste hålla ett öga på Hugo. - Det gör jag.
- Varför låtsas du älska Katarina? - Jag låtsas inte.
Jag tror verkligen på det hon försöker göra.
Som kvinna kommer hon att förändra allt för oss.
Jävlar. Det var bra.
Jag kunde inte avgöra om du ljög, men det vet jag ju att du gör.
- Peter måste döda Simitz. - Jag vet.
- Det är inget han kan leva med. - Jag vet.
- Vi måste hjälpa honom. - Jag håller med.
- Vi borde knulla. - Nej, det tycker jag inte.
Så elakt. Det gör dig än mer attraktiv.
Kan du inte sova?
- Jag kan inte sova. - Inte jag heller.
Kanske ett tecken på att vi borde knulla.
Vi är så bra på det att folk borde
Roligt, och sant. Men inget knullande.
Varför inte?
Hon är alltid där nu. I ryggmärgen, i blodet.
- Det vore olämpligt. - Man kan vara två saker på en gång.
Du kan knulla mig och älska henne och jag kan vara henne lojal.
Det är svårt att ligga i krig med sig själv.
Nu minns jag när jag knullade dig så hårt att ett örhänge ramlade ur...
Åh, jag anar en smärta i bröstet.
Ge efter och träng in i mig. Ingen behöver få veta det.
Jag vill bara inte. Inte alls.
Fan.
Allt jag en gång ägde tillhör nu någon annan.
Jag också. Du är fortfarande flickan jag klättrade upp i ett träd för.
Du är fortfarande pojken jag sparkade en hund för.
Han har en rejäl och fin svensk doning.
- Doning? - Bara vänta.
Kom igen nu.
- Grigor. Hugo har fått fart på dem. - Sannerligen.
Har du något meningslöst att tillägga?
- Dra åt helvete. - Ett patetiskt "nej, inte alls".
Jag såg Simitz i går kväll. Han hånlog när du gick förbi.
- Han gjorde vad? - Hånlog.
Och han gjorde ett knulljud.
- Han gjorde vad? - Han gör det!
Vi måste göra det. Vi har en plan.
Jävlar, kolla!
Jag kan inte fortsätta undvika det.
- Peter, de knullar! - Definitivt inte.
Och... klart!
- Fantastiskt. Bra gjort, Hugo. - Kom, Grigor.
- Vart ska vi? - Det är en rysk grej.
Stick och brinn nu, Hugo.
Jag hatar att vara här.
Helvete!
- Hej. Vad tror vi? - Se själv.
God morgon. Ha en trevlig dag.
Så nu räds de er i stället för adeln?
Nej, snarare Guds vrede.
Att klubbas ihjäl är lättsamt i jämförelse med evig fördömelse.
De lär inte tala fritt, för de är livrädda.
- Handelsmännen är era. - Hur?
Detaljer, detaljer... De har fått en ny idé i blodet.
Nåväl, jag låter det bero.
Jag fruktar att ingen tror på något.
De är emot mord.
- Det såg jag i hans ögon. - Vi lurade dem.
Säger ni "bra gjort" och "tack"?
- Det var det jag hörde. - Lustigt.
Vi vet inte hur adeln röstar.
De utgör två tredjedelar. Vad tror ni?
Jag tror inte. Jag föredrar att veta och vet att vi inte vet.
Så det är en risk att begära en omröstning.
Bäverjakt?
Tänk om jag vinner och vi går ut och ser min make halshugga Simitz?
- Är det en seger eller ett hån? - Tror ni det?
- Nej, men det är en risk. - Så?
Jag älskar när ni är hemlighetsfull. Det är så dramatiskt.
Vilken upplivande diskussion vi hade i går.
Men det är dags att gå vidare till första frågan jag vill ta upp.
Det var väl inget mord?
Det finns mycket att säga om det.
Vi går vidare nu. Det var blott en uppvärmningsdiskussion.
Vi diskuterar det mer senare när jag har analyserat tankarna.
Nu, till den första frågan som instruktionen ska rösta om.
Ett spännande ögonblick för oss alla.
Jag vill att alla orter i Ryssland, oavsett hur stor eller liten-
eller rik eller fattig den är, ska ha en egen apa.
- Ja! - Så gulligt.
Låt oss rösta.
- Det borde duga. - Hals eller hjärta?
Jag har alltid tänkt mig ögat.
- Då ser man rädslan på nära håll. - Exakt.
Men...
Om jag låter bli att döda honom?
Vi kan binda honom vid ett träd, tortera honom-
låta djuren våldföra sig på honom, återkomma varje dag i en månad-
och göra honom illa och sedan gå.
Det verkar tidsödande. Hon får aldrig veta det.
Det ser vi till. Alla äktenskap har hemligheter.
- Ditt? - Nej.
Nej. Jag önskar att vi hade det ibland.
Hej.
Jag försvinner. Er fru får veta att ni gjort det.
Nu behöver du inte ljuga.
Du är en god vän, men...
Det var inte bara er han jävlades med.
- Tystnaden efteråt är fin. - Den är bäst av allt.
- Känslan av frid är... - Sublim.
- Gratulerar. - Marial, bara låt bli.
Apor äter råttor som bananer.
Det är steget framåt vi drömde om när vi riskerade våra liv-
och planerade kuppen mot er make.
Var snäll och gå.
Jag har något att säga.
Ser ni inte hellre att jag talar sanning?
Eller får vi inte säga vad vi tycker vid ert hov?
Tala om ni är övertygad om att det är värt att avslöja.
Simitz var inte där i dag. Såg ni det?
Ni borde gå hem. Det har varit en stor dag.
Er hängivna make tappar säkert upp ett bad åt er.
- Blodbad. - Blodbad.
Det vore roligare om jag inte alltid låg steget före.
- Vilken dag. - Ja. du vann.
Jag antar det.
Alla städer har en apa. Det är en seger.
Du dödade honom.
Grigor sköt honom.
Och du?
Du behöver sova nu.
Text: Anna-Karin Strobel Lando Iyuno