Marial, Marial. Ikke tenk på det.
Jeg gjør ikke det.
- Jævla Katarina. - Jeg visste det!
- Vi er også i salongen. - Ja.
Vet dere om det er melk?
- For helvete. - Beklager.
George er i leiligheten, og Maxim... Det føles feil foran et barn.
Alt kommer til å gå bra.
Ja, selvsagt.
- Og hvor har du vært? - Ti stille og sov, Maxim.
- Hva tenker du på? - Arbeid.
Jeg må være en annerledes leder, styrt av klokskap, ikke naivitet.
Sånn gjorde jeg det.
Jeg er ikke barnebruden som tok denne plassen.
Min idealisme og mine talegaver har sin plass,-
men det har også kampseire. Framskrittet må ikke kun være store,-
flyktige ord, men manifestert i stein og tre.
Så flink med ord.
Det er patologisk. Jeg må slutte.
Hva med deg? Hva er morgentankene dine, ektemann?
Salt. Om du satte det inn med smak, for eksempel sitron, timian-
eller kanskje sjokolade. Vær litt vill.
Ja visst.
Jeg tror ikke jeg kan sove her mer. Jeg stakk en mann med kniv her.
Vi må kanskje sove hos meg.
Jeg forstår.
Jeg som håpet på å gå inn og se dere lage barn.
- Jeg har lyst. Nei? - Jeg kjente...
...når Peter den Store satte Igor i meg.
Jeg kjente det svi gjennom hele kroppen,-
som om en komet hadde landet i meg og brant bak øyeeplene mine.
Jeg besvimte, og da jeg våknet, smilte han til meg.
- Jeg luktet svovel. - Jøss.
Den britiske ambassadøren er her og vil møte deg.
Er Johnny her? Jeg elsker ham.
- Han skal møte meg. - Vel, jeg blir med.
- Ja, det kan du. - Det lød som om du ga meg lov.
- Du bare hørte det sånn. - Ja visst.
Jeg er en stolt og viljesterk mann som gjør som han vil.
Jeg er statsleder og må møte en mann-
som har noe å ta opp med statslederen. Moi.
- Touchette og touchez-moi . - Begge de er ikke ord.
Dette høres deilig ut som et forspill.
- Jeg ser herfra at Peter er hard. - Det er jeg.
Jeg vil møte ambassadøren om en halvtime,-
når jeg har ridd litt vett inn i mannen min.
Storartet!
Nei?
- Nei. - Nei, nei.
Om du vil, kan jeg ta deg bakfra mens du ser på.
Den apologetiske måten å spørre på-
ødelegger spenningen ved forslaget, så nei.
Ingen komet, er jeg redd.
- Kom og si raskt hei til Johnny. - Det skulle jeg alltid.
- Én regel mellom oss. - Ikke pul og drep flere slektninger?
To regler, da. Det, og ikke bland deg i mine affærer.
Kjenn din plass, hvilket er der du er akkurat nå.
Jeg er tilfreds på det stedet.
Russlands byrde er din. Jeg likte den aldri.
Salt fylt med sex. Det må det være et marked for.
- Peter! - Johnny.
Ryktene sa at du var død.
Nei, men det er givende å se glede og frykt i folks øyne-
når vi møtes. Noen håper jeg er et spøkelse som hjemsøker dem.
- Velkommen, jeg... - Vals med meg.
For en kveld det var!
- Gå, gå, gå... - Og ned med deg.
Mine herrer! Hvor underholdende og dumt dette enn er, er jeg travel.
Kan du se til baby Paul, kjære? Arranger flytting til mine værelser.
Pikeskolen håpet du ble med på deres Valg av viktige kvinner-dag.
Selvsagt. Det høres flott ut.
Jeg red ham til han tagg om nåde i morges.
Huzzah!
- Keiserinne. - La du merke til meg?
Så hyggelig. Sitt, snakk.
Hvordan kan Russland hjelpe England i dag?
- Ryktet ditt går foran deg. - Blod på hendene, hjerne i hodet.
Lyst i øynene til alle menn som skuer meg?
- Det må jeg si. - Jeg sier at jeg er travel.
La oss avbryte høfligheten landet ditt skjuler sin uhyrlige appetitt-
for blod, penger og andres land bak, og så kommer du til saken.
Jeg forstod ikke hvordan du kunne beseire Peter - før nå.
- Amerikakolonien. - Uavhengighetskrigen.
Vi liker ikke det kallenavnet. Vi kaller det Utakknemligheten.
Et bondeopprør, så og si. Det trengs en fast hånd.
Vi har banket dem i den siste runden kamper, men de er ikke slått.
Det er i alle monarkiers interesse å begrave denne idéen-
sammen med dem som tror på den.
- Hva vil du ha? - 10 000 soldater.
Overveld dem med antall. Et siste angrep skulle gjøre susen.
Så slettene med deres blod og høst disiplin.
- Hvorfor skulle jeg gjøre det? - Kjenner du til øya Menorca?
- Ved Spania. - Din til odel og eie!
Vakker. Jeg drar dit to ganger årlig og er naken i havet og eter appelsin.
- Ingenting er bedre. - Det er ikke nok.
Vennskap og allianse med Europas største makt,-
som Russland ofte har ønsket. Huzzah!
Å, synd.
Dette er en god mulighet. Jeg ser at du er smart.
Godt sett, sir.
Jeg skal tenke på det. Du kan gå. La koppen ligge.
Legg denne under tungen.
Det er galle fra en gravid bever. Den vil åpne eggstokkene dine-
som Jesu grav den tredje dag.
Jeg vet ikke om jeg er klar for en ny graviditet. Jeg er opptatt.
En arving og en ekstra? Det er tryggest å ha flere.
Dessuten har Peter endelig vist et talent. Å være far.
Hold ham opptatt, så du kan arbeide.
Du utnytter alltid situasjonen, du?
Jeg uttrykker alltid min kjærlighet via gjennomtenkt handling, ja.
Du er en rollemodell for den nye meg.
England vil gi oss Menorca for tropper til krigen i Amerika.
Den amerikanske ambassadøren er her.
De er jo ikke et land, så hvorfor i helvete kaller han seg det?
En fyr fra Amerika er her, passer seg bedre.
- Fascinerende. - Vi får holde dem atskilt.
Send tomatpuréen.
- Maxim! - Det har vært en massakre.
Jeg går.
Det gjør du ikke.
- Hva? - Jeg forbyr deg å gå.
Ikke prøv tålmodigheten min, kone.
- Maxim! - Jeg lukter ham på deg.
Jaså?
Det kan du virkelig. Det er faktisk ganske herlig.
Jeg må være hyggeligere mot ham. Takk.
- Går du ut herfra, så... - Ha det! Ha en morsom dag.
Hun dummer deg ut ved hoffet.
Det må være vanskelig å konsentrere seg når menn kneler foran deg.
Det er det bønner er til for.
Hjelp meg med Katarina.
Gå til den jævla merra og rist litt vett inn i henne!
Jeg vil mane til mer tålmodighet og mindre bannskap.
Hun liker deg nå. Er det det?
Ja, og sånn liker jeg det.
Kirken må være hennes venn, så hun blir dens venn.
Du må vente. Gjør deg opptatt ved hoffet. Jobb med ekteskapet.
Du kunne ikke dy deg?
Sørg for at dere vokser sammen som par.
Når ballene faller, fester vi og sender ham på militærskole.
Den var morsom.
Snakk med Katarina!
Du er en sånn person, Marial, som når du er i noens hjerte,-
skaper et uerstattelig rom.
La henne kjenne på det tomme rommet, så kommer hun tilbake.
Ikke dans rundt i såret.
Du har rett, selvsagt.
Det har jeg alltid. Det er en gave.
Jeg tar en pust i bakken.
Det sier jeg deg, keiserinne.
Jeg har ild i blodet og tårer i øynene når jeg snakker om det.
Vi, folket, avgjør våre egne liv.
Folket samles og skaper en strålende visjon av samfunnet de vil ha.
De samles og utøver sitt begjær, sine edleste verdier.
Vi, folket.
- For et storslått eksperiment. - Nettopp!
Jeg har sett deg prøve og feile her.
Idealismen din lyser sterkt.
Å føre folk ut av en eldgammel sump-
av "sånn gjøres det" er jævlig vanskelig.
- Er mine feil tilgivelige? - De er edle.
Og nå som jeg har møtt deg, vet jeg at du vil seire.
- Du har den gløden. - Ja. Og det skal jeg absolutt.
Jeg liker at du prøver å danne en allianse-
mellom lidenskapelig idealisme og den praktiske kunst å...
- Få ting gjort! Sånn sier vi det. - Nettopp.
Jeg bedriver også kunsten å få ting gjort!
Kan jeg stoppe litt? Jeg blir distrahert av din skjønnhet.
- Jeg trenger et øyeblikk med den. - Si fra når du er ferdig.
Pokker og jøss, jeg er ikke ferdig.
Men mitt folks affærer krever-
at jeg ber om lån og våpenforsyning fra Russland.
De ga oss mye juling, og omvendt.
Vi har lite våpen, men vi er en jævla hårsbredd fra seier.
Ja ha, og så vil dere at vi skal utstyre dem.
Vi, folket, ville elske det.
Og så blir Russland og Amerika forbundet for alltid.
Unnskyld meg, kjekke person, jeg trenger et øyeblikk.
Jeg er opptatt, åpenbart.
Det blåser jeg i! Faen, du skylder meg en!
Du sitter her på grunn av meg, og nå elsker du ham!
Han puler moren din og dreper henne, men jeg er den som blir straffet?
Unnskyld meg, ambassadør.
Jeg forpliktet meg overfor Russlands sinnssyke og må stille opp.
Beundringsverdig.
Iblant beroliger det dem om du lyser skarpt lys i øynene deres.
Jeg skal prøve det hvis hun blir gjenstridig. Ellers hjelper juling.
- Ville du noe? - Slutte fred!
- Anse det som ikke gjort. - Beklager.
Jeg mente å være rolig.
Vi vet begge at jeg...
...utgjør et uerstattelig rom i hjertet. Du vil savne meg.
Jeg har ikke merket det ennå.
Jeg føler meg fri, etter å ha delt hemmeligheter-
med noen som vil knuse hjertet mitt etter eget innfall.
Innfall?
Jeg lever på dine innfall, så ikke snakk til meg om innfall.
Så han blir tilgitt, men jeg får bare et "faen ta deg"?
Du er den jævla... knulledukka hans!
Vakter! Eskorter Marial til et annet sted enn mitt åsyn.
Å, kom...
Nå er vi vel enige om at rådet mitt var klokt?
Enig.
La meg bare si det igjen.
Vi, folket. Får det ikke blodet til å synge?
De vil starte grunndokumentet sitt med det.
- Vi trenger et grunndokument. - Vi er allerede grunnlagt.
Bryr vi oss om beverhandlerne mot engelskmennene?
Britene vinner. De er blodtørstige.
En kopp blod og en kopp te. Vi bør velge britenes side.
Å bygge et land fra grunnen av, utfra opplysningsprinsipper-
uten å bli slept av fortidens gjørme...
Alle menn og kvinner er jevnbyrdige og kan søke lykken slik de ønsker.
Det var en god beskrivelse av anarki.
Britene er gode venner å ha. De hjalp Sverige mot oss, og det gjorde vondt.
Er de allierte med oss, kan ingen kødde med oss.
Vi kan trenge deres hjelp mot ottomanene.
Hva kan amerikanerne gjøre for oss?
Vaskebjørnhandlere og religiøse galninger.
Hele greia minner om en sekt.
Ingen sentral autoritet til å temme galskapens spredte bål-
som dukker opp der mennesker samles i Guds navn.
Vi hjelper dem. Ja. Orlo kan ta en titt.
- Er han... - Jeg vet ikke.
- Jeg tror han dro. - Forlot saken.
Han hadde alltid lite marg i ryggraden.
Jeg så stor skuffelse i Katyas øyne etter en natt med ham.
Iblant så jeg henne gi seg selv nytelse i kapellet.
- Ti stille, Archie. - Til oppgaven for hånden, da.
Britene er dårlige fiender å ha.
Jeg skal finne Orlo.
- Sitron. - Appelsin.
Nei! En jævlig stimulerende miks av begge deler.
- Tenk deg det på litt ål. - Utrolig.
Arkady! Vil du vise litt oppmerksomhet her borte?
- Det ser ille ut. - Det lukter jævlig stramt.
Jeg har en saltsmaking. Gå vekk?
- Kan du fikse det, Vinodel? - Så klart.
Medisinen gjør stadige framskritt. Larver.
Larver? I magen min?
De spiser det døde kjøttet. Du blir god som ny.
- Fascinerende. Kan vi se på? - Selvsagt.
- To skjeer, tenker jeg. - Faen i helvete, se på dem.
- Grigor Piotr Vasily Dymov. - Står til, Maxim?
- Se på larvene! - Len deg ned, Grigor.
- Lavere. - Hva er det du...
Jeg må forsvare min ære. Vi skal duellere! Jeg skal bli tilfredsstilt!
En duell! Strålende!
Jeg duellerer faen ikke med deg, Maxim.
Hva snakker du om? Ta opp den jævla hansken.
- Ikke vær slappkuk. - Han er 10!
11!
Vi ses i skogen, pikkhue.
Ikke spis det. Ingen vil ha en tjukk kone.
- Hva skjer? - Han utfordret til duell.
- Maxim! - Ja, kjære?
- Ta opp hansken. - Nei.
Gå og ta opp den jævla hansken!
Nei.
Du skal ta opp hansken!
- Det kiler! - Det er et godt tegn.
Rop hvis det begynner å bruse. Da har du en time igjen å leve.
- Hvor gikk Grigor? - Til skogen for å øve.
- Konkubine. - Hore.
- Se på magen min, di merr! - Du ergret vår elskede keiserinne.
- Gid jeg hadde siktet på hodet. - Kødder du?!
Ingen brå bevegelser. De kan vandre til lungen.
Ingen tror på dette, Georgina.
Jeg håper du en dag ser lyset-
keiserinnen fører inn i våre liv, kjære Tatyana.
Se på den jævelen Voltaire, som sår frøene til alles ødeleggelse.
Mener du syfilis?
Jeg mente forvorpne idéer, men ja, syfilis også.
- Hvor er Katarina? - Hos Orlo.
Hun skulle komme tilbake langs gang fire.
Akkurat. Hvordan er dette?
- Så rørende. - Takk.
Jeg tror noe fryktelig har skjedd ham.
- Tror du ikke han bare dro? - Nei, han ville ikke forlatt meg.
- Han forlot deg en gang før. - Godt poeng.
Men han sa farvel den gangen.
- Han trodde jeg hadde sviktet ham. - Ja.
- Takk. - Det er ikke din feil.
Det er en ting å lese de bøkene, noe annet å forstå dem-
og gjøre dem til virkelighet.
Det må gjøre deg rasende å vite hvor skuffet folk er over deg,-
se det i ansiktene deres,-
høre det i stemmene deres, kjenne håpet deres råtne.
Det har nok ikke skjedd.
Unnskyld. Dette gikk i en underlig retning.
Jeg mente ikke å snakke sånn.
Du er lei deg.
Jeg skal finne ham, eller finne ut hva som skjedde.
Jeg tror han bare dro, Katya.
- Hugo? - Faen, unnskyld.
- Du gråter. - Det er så lite mandig.
Det er nyheter fra Sverige. Jævla massakrer.
Demokratiet har gått fra vettet. Du må innføre sanksjoner.
Jeg kan ikke, Hugo.
Jeg så amerikaneren her.
Faen ta, verden brenner.
For en spennende mann og idé.
Du delte den kjærligheten og det idealet en gang.
Jeg har vært der, ja.
Ta britenes side, ellers er det du som må gråte i en utenlandsk gang.
Og savne ostene. Frykte at du aldri får se Stockholm igjen.
Unnskyld.
- Hvorfor tapte du? - Hva?
- Ærlig? - Ja.
Glem de falske tårene og vær ærlig et øyeblikk.
Godt spilt.
Ærlighet, ærlig talt. Det køddet det til for meg.
Jeg trodde på alles godhet,-
og at de ville være takknemlige for råderetten jeg ga dem over egne liv.
Jeg styrte det ikke, spilte ikke smart.
Jeg bare trodde på det jævla folket. Det er flaut å si det høyt.
Nei, det betyr bare at du hadde et godt hjerte. For godt, kanskje.
- Nå er de ekte. - Ja.
Jeg skal gå, så jeg kan gråte en stund. Beklager.
En trist, liten svenske.
La oss invitere begge ambassadørene til middag, Elizabeth.
- Jeg trodde vi holdt dem atskilte. - Hva er moroa i det?
12 skritt. Begynn.
Én, to, tre, fire, fem, seks,-
sju, åtte, ni, ti, elleve, tolv.
Det er vanskelig å ikke skyte over ham.
Instinktet er å sikte på en mann, så han har en fordel der.
Lite mål. Og han er et barn. Hvem vet hva faen han finner på?
- Best du er klart for hva som helst. - Jeg er klar.
- Ikke knull kona mi! - For faen, da.
Den var god! Paul lo!
Så hyggelig at han får se sin første duell.
Slike stunder mellom far og sønn.
Første duell, første drap, første knull mot en vogn,-
første fasan i druesaus.
- Kanskje jeg skal snakke med gutten. - Glem det. Du må gjøre dette!
Men ikke drep veslejævelen. Øv på å treffe armen min.
- Virkelig? - Ja. Kanskje venstre skulder.
Jeg holder Paul med den høyre.
Pussig. En gang drømte jeg at du prøvde å drepe meg.
- Virkelig? Jeg... - Grigor!
- Å, hei. - Hva faen gjør du?
- Ikke slåss mot ham. - Han utfordret til duell.
Vi må øve litt, så stikk, og om det er greit...
- Jeg holder Paul! - Din jævla...
Det holder! Pell deg vekk, Marial. Vi kan snakke siden.
Kan ikke alle dere drepe hverandre?
Det ville jeg faktisk elske.
Ok, da fortsetter vi.
Jeg vet ikke om jeg kan sove her. Det er fuglene.
Moren min satte meg i bur iblant, og jeg slåss med dem om brød.
I et bur?
Folk tror kanarifugler er søte. Nei. Jævla monstre.
Akkurat.
- Hørte du om duellen? - Jeg forbød det.
- Hva? Nei. - Det er en foreldet oppgjørsmetode.
Jeg applauderer, litt forbløffet, ditt ønske om framskritt og endring,-
men ikke alt i Russland må endres.
Vil du at Grigor skal drepe Maxim?
Jeg er mer bekymret for Grigor. Maxim er den løse kanonen.
Men vi gjør dette for Maxim.
Absurd, men fortsett, i underholdningsøyemed.
Kona rir en annen mann i salongen foran hans jevnbyrdige.
Han må kunne se dem i ansiktet. Etterpå kan de fortsette, og alle,-
aller viktigst ham, kan bevare æren,-
og de tre kan fortsette som før.
- Jeg forbyr det. - Det er en tabbe.
Din mening er oppfattet og ignorert.
I Russland er døden eneste utvei av ekteskapet.
- Notert, med interesse. - Morsomt.
- Takk. Hvordan ser jeg ut? - Slående.
Jævlig slående.
Duellen sparer tusenvis av ektefelledrap hvert år. Tro meg.
Adelen må få utløp for ting utover en keisers innfall.
Det gir dem makt over livene sine, og det er en jævlig god morgen.
Gambling, kaffe, foie gras med Bloody Mary.
Jeg forbyr det. Det har jeg alt.
- Skrev du "straffes med døden". - Nei.
Om du ikke skrev "straffes med døden", vil alle ignorere det.
Peter. Du drepte ham vel ikke?
- Du må være mer spesifikk. - Orlo.
Faen, Orlo hadde jeg glemt. Jeg ville elsket det, men nei.
Lyver du?
Nei, den slappe lille kuken prøvde å drepe meg to ganger!
Hvis jeg hadde drept ham, ville jeg aldri ha sluttet å snakke om det.
Jeg ville skrevet et lite dikt-
og bedt Velementov deklamere det for alle.
Ja. Greit.
Så da dro han virkelig, da. Pussig.
- Og svakt. - Ja, og svakt.
- Ambassadør. - Johnny!
- La oss drikke! - Ja.
Sett deg ved ambassadørenes koner.
Så, du har møtt vår andre hedersgjest.
Mr. Glover, amerikansk ambassadør. Mr. Glover, Mr. Johnny Quirkton.
- Akkurat. - Sir.
Mine damer.
Vi kan nok ha en deilig middag,-
glemme våre stridigheter og bare hygge oss.
- Dere skal dø, pikkhue. - I like måte.
- Mine herrer. - Jeg spøker, selvsagt. Hyggelig, sir.
En morsom spøk at du kaller deg ambassadør.
Vennligst sitt.
- Velkommen! - Jommen sa jeg velkommen.
Denne jævla menyen er en katastrofe, kone.
Forkast den. Vi begynner med kalvekjøtt og fiken, grillet due,-
så ruller vi det i mitt sitron- og rosmarinsalt.
Ja visst. Smaksatt salt, for faen.
Stek noen oliven også, og legg ansjos og smør på brød. Huzzah.
- Huzzah. - Takk, kjære.
Jeg vil alltid forbedre landet.
- Det vil vi begge. - Huzzah.
Huzzah.
Jeg vil bare si at du er slående. Du gløder inni og utenpå.
Det var unødvendig og overdrevent.
Ikke at du ikke er pen. Litt blek for min personlige smak, men...
Sa jeg hvor flott Menorca er?
- Bare sjarm, ok? - Nei.
Hva mener du?
Vi er nok inviterte. Hent Katarina til meg.
Jeg sa vi ikke var inviterte.
Hør her, din vaktperson.
Jeg er keiserinnens beste venn. Ja, vi kranglet. Hun mente det ikke.
Hun sa du skulle fjernes med makt, om nødvendig.
Jeg kom for å være hyggelig! Fy faen, så utrolig!
Dette er forsmedelig.
Dette er sitronsalt.
Og dette er rosmarin.
Jeg vil gjerne ha litt.
Sett deg på knærne og gjør det, om du vil.
Du kan ikke la henne ta Amerikas side mot det jævla monarkiet.
Det gjør hun nok ikke.
Bare for å være tydelig: Dere kjemper om min gunst.
Jeg vet ikke hvilken vei jeg går, så la kampen begynne.
Hvis idéer er våpnene, frykter jeg ikke krigen.
Damer og herrer, Amerikas forente stater!
- Det er ikke et jævla land. - Viva la USA , framtiden er vår!
Greit. Takk.
For Russland og vår Katarina den Store.
Vi har et opplyst samfunn som kan måle seg med alle.
Vi er båret til det på hennes styrke og de idéene.
- Huzzah! - Huzzah!
- Sitt, Hugo. - Voltaire.
- Jeg leste alt du har skrevet. - Selvsagt. Bare hyggelig.
Det ødela livet mitt!
Du mistet landet ditt som en liten gutt mister et leketøy, og nå...
Jævel!
Hugo!
- En kamp mellom idéer, kone. - Morsomt.
Bank ham grundig, Hugo.
Mine herrer! Manerer!
Vi i USA elsker lidenskap.
En kamp, et knull, en formue, et liv.
Sug ut margen!
God idé! Stek litt marg, så har jeg sitronsalt på.
Denne galskapen, Lizzie...
Hvorfor huser hun den fitta? Vil hun gjøre oss til fiender?
- Det vil hun ikke. - Akkurat.
Hun setter opp et spill. Jeg lar meg ikke spille.
- Hva trenger du? - Å reise herfra...
...med den fittas hjerte i en koffert og 10 000 menn.
Da må du legge noe på bordet som gleder en kvinne.
Min massive kuk?
Du har noe i øyet ditt. Der.
Det er en auksjon. By.
Han er ute! Han er ute!
Amerikansk handel vil overgå engelsk.
Et vennskap mellom oss vil løsne deg fra den syke vognen Europa.
Syk vogn. Den var litt drøy. Og det er vår koloni og vår handel.
Vi vil selvsagt gi Russland vår gunst i så måte.
Men det er vel ren gjetning hvem som vinner? For meg.
Hva får jeg nå? Jeg hører at Ibiza er fin.
Ibiza, avtale. Alle Balearene.
Se på Katarina.
Som en oppspilt liten møll ved en kjekk flamme.
Han er en sånn mann man bare vil ri.
Dyr og filosofi sveiset sammen.
Johnny, bevergutten! Kommer du til duellen i morgen?
Det blir ingen duell i morgen.
La du "straffes med døden" til erklæringen?
- Det skal jeg. - Å, din heks.
Vi elsker da alle en duell?
- Huzzah! - Huzzah!
Folket har talt, og du elsker folket.
Gå og slutt fred med Maxim, Grigor.
Sett deg, Grigor.
Peter!
Det er en leken debatt keiserinnen elsker at russerne bedriver.
- Jeg må møte Marial. - Nei, Grigor!
Gjør dette for gutten. Ikke lev på andres innfall.
Det kan jeg. Det har vi alle alltid gjort, så det så.
Skuffende.
Kan vi ta en prat, kjære?
Hva driver du med? Jeg driver Russlands affærer!
- Kan du bare være... - Ja?
...lydig og føyelig?
Ikke uten at du river hjertet ut av meg...
- ...og begraver det dypt. - Jeg sa én regel! Du var enig.
Du kan ikke svikte England for en koloni av jyplinger-
som spiser tuber med udefinert kjøtt i brød på gata-
og klår på deg med øynene.
Kler av og gjør syke, sensuelle ting med øynene er mer korrekt.
Og du er plutselig interessert i Russland?
Hvor var interessen da du faktisk styrte Russland...
...dårlig! Jeg var ikke ferdig snakket. Styrte Russland dårlig.
Ekteskapsheksen sa at kjefting er destruktivt for ekteskapslykken.
Jeg er midt i en listig strategi som er så bysantinsk og genial-
at du ville bli forbløffet-
over ordene det krever å beskrive den, så ligg unna!
Nei, nei. Du må få dem til å inngå våpenhvile,-
avtale en kampdato, bevæpne seg og gå løs på hverandre...
- ...uten vår deltagelse. - En annen plan.
Skal jeg la deg feile? Det er ikke kjærlighet.
Å la den andre leve som de vil, er kjærlighet.
Forstå da at duellen er hellig for meg og andre.
- Faren min sa noe etter min første. - Noe tåpelig.
Tvert imot. Han sa at en mann som konfronterer sin dødelighet-
og en annen manns, har smakt livets bitre sødme-
i strupen, og hvert åndedrag deretter-
vil trekkes med takknemlighet og medlidenhet.
- Dæven. - Ja.
Han sa også at mitt deretter uortodokse knivkast-
mot fyrens strupe var et stolt farsøyeblikk, for jeg skjøt ham...
- ...gjennom øyet. - Fin historie. Jeg må tilbake.
Jeg vil gjerne høre mer om hva du vil endre, Mr. Glover.
Kan jeg få noen ord, Maxim?
- Vi trenger ikke å gjøre dette. - Uenig.
Jeg vet hvordan det er å se sin kone med en annen.
Det er smertefullt, trist og ydmykende.
Jeg var fyren hele hoffet visste var hanrei.
Men det fins en vei gjennom det. Vi eier ikke hverandre.
Vi elsker den vi elsker og lever med konsekvensene av det.
Jeg sluttet fred med det.
Og hoffet syntes du var en sørgelig liten tufs og lo av deg.
- Hør her, din... - Vi ses på plenen.
Jeg skal drepe deg, din dritt!
Jeg skal skyte deg mellom øynene og sitte på hodet ditt-
og spise kake med krem for å feire mens hunder spiser din døde anus!
Nettopp. Du er død, småen!
- Du kan ikke drepe ham. - Jo, for faen.
Ro deg ned. Du trenger en andremann.
Vi kan hyre en. Begge sprer skuddene. Vi får dem til å gå 40 skritt.
De duellerer, alle ler og går hjem.
- Hunder spise min døde anus... Faen. - Helvetes ungdom nå til dags.
Vi endrer alt, min venn, inkludert stavingen av "farge".
- Det våger dere ikke. - Vi fjerner U-en i colour .
Rumor, tumor og humor . Ingen U. Bare oss.
Strålende. Synes du ikke, Johnny?
- Jævel! - Så gjør dere klare for framtiden.
Den heter Amerikas forente stater.
- Denne slitsomme oppriktigheten. - Vi kaller det lidenskap og ild.
Personlig elsker jeg det.
Ok, Ibiza samt Balearene og én million pund...
- ...i bytte mot 10 000 menn. - Å, det høres bra ut.
Hva kan du tilby meg, ambassadør Glover?
- Endring. - Jævla taper.
- Hva gjør du med meg? - Hva?
Blikkene du gir meg, sier at du vil-
kaste meg ned, ta et blad og snitte opp kjolen min i én bevegelse,-
rive den fra min nakne kropp og støte inn i den våte fitta mi.
Eller feiltolket jeg det? Jeg er litt nærsynt, så...
Jeg synes du er utrolig.
Ikke erklær det åpenbare. Det er deg ikke verdig.
- Beklager, jeg... - Jeg ser at du var pen en gang.
Nå er du jævlig herjet av sorg og alkohol, og jeg elsker det.
For helvete...
Ikke bli med dem. Jeg vet du ikke vil.
Jeg ser det i øynene dine,-
sammen med så mange døsige ettermiddager med elskov.
Da må øynene mine roe seg ned.
- Jeg vil det beste for Russland. - Jeg ser hjertet ditt.
En gang ville hjertet styrt meg, men ikke nå mer.
Fortell meg sannheten. Tror du virkelig dere kan vinne krigen?
Troppene og forsyningene er utarmede. Det er utmattelseskrig nå.
Uten forsterkninger må britene overgi seg om åtte uker.
Åtte uker.
Fikk du solgt noe salt?
Kvinnene virket mildt interesserte da de svelget fingrene dine.
Fikk du i stand en avtale? Ikke med beverselgeren, håper jeg.
Jeg fullfører i morgen. Det angår deg ikke hvordan.
- Sjalu i kveld, tror jeg. - Du eller jeg?
- Jeg mistenker ærlig talt begge to. - Svært, elskede.
Svært vondt å se andre vekke interesse.
- Han er forresten en pikk. - Jeg ville tatt ham om jeg ville.
Og jeg konene deres, men det vil jeg ikke. Og du...
- Hva? - Du prøver å oppildne meg. Deilig.
- Jeg er ikke knulledukken din. - Min hva?
Jeg tilga deg mye. Det gir deg all makt mellom oss.
Jeg elsker deg maktesløst. Du angrep meg, jeg gjorde intet.
Da hun falt, så moren min lykkelig ut?
Ikke klø såret.
- Du har rett. - Og hvem har all makten?
Den som gjorde en tabbe og vet han alltid må betale,-
men gladelig betaler? Eller den som er utsatt for urett-
og har en kjepp å alltid slå den andre med?
Få meg til å glemme.
Så tidlig. Skal vi legge oss igjen og glemme dette?
Jeg vil se blodet sprute fra dine øyne idet du synker til helvete.
Herregud.
Jeg gjør det ikke. Jeg har en andremann.
Ok, greit. Feiging.
- Kanskje... - Har alle veddet?
Kan vi ta den tradisjonelle skålen og velsignelsen og starte?
Gud venter på alle menn og gutter med åpne armer.
Å vende tilbake til ham er å komme hjem.
Måtte vi gå herfra med æren i behold, verdighet gjenopprettet og glade.
Huzzah! Flott skål, Archie. La oss skyte!
Én, to, tre, fire,-
fem, seks, sju, åtte, ni...
Kanskje du kunne snakke med Katarina om å tilgi Marial.
- Faen ta Marial. Hun liker meg ikke. - Alle liker deg.
Sant nok. "Betatt" er ofte ordet man bruker.
Si gjerne noe på vegne av henne.
Det kan jeg ikke. Ikke vær illojal.
- Jeg elsker henne. - Eller sentimental.
Din kjærlighet for henne vil visne når hun gjør det. Meg elsker du evig.
Jeg er bare delvis enig.
- Jøss, det var ille. - Hva var sjansen for det?
Smolny?
- Hva skjedde? - Grigor brukte en andremann.
Gjennom øyet fra 40. Fælt, men likevel imponerende.
- Hvem? - Hva skjedde?
Jeg vant. Ser deg hjemme.
Er den andre død?
Vi må heve duellalderen til 12.
Det er ett resultat av denne dagen.
Dette stedet.
Skal du si noe meningsfullt? Jeg står over, om det er greit.
Herregud.
Jeg ber ikke. Slapp av.
Ambassadører venter på deg.
Ja.
Hvor lang tid vil det ta å få troppene til britene i Louisiana?
- Seks uker, anslår vi. - Ok, takk. Send ham inn!
Johnny. Jeg håper du nøt middagen.
Nydelig, skjønt jeg lå våken,-
hjemsøkt av truslene mot kongens språk.
Vi kan ha troppene der om 10 uker. Ikke sant, Velementov?
Ja, 10.
10? Jeg håpet på seks.
Vi kan nok klare ni. Ikke sant, Velementov?
Jeg lover. Ni.
Russland har selvsagt monopol på rabarbrahandelen.
Nå er den priset til 20 000 per skjeppe.
- Ja, nesten like mye som gull. - Mer enn gull, ønsker vi.
Det er bra å eie handelen i verdens mest dyrebare vare.
24. Jeg trenger et skriftlig løfte nå.
- I god tro? - Troppene er der om ni uker.
- Jeg lover. - Avtale. Vidunderlig.
Bra!
Jeg hater å avslutte det. Det har vært så gøy!
Men vi har en avtale. Huzzah.
- Forsvar alles monarkier. - Color ? Jævla udyr.
- Pent gjort. - Det er morsomt å drive spill.
Du kan gå, Velementov.
Send ham inn!
Mr. Glover.
Det gleder meg å si at du får pengene og forsyningene.
De får også troppene sine, men dessverre noen uker for sent.
Amerika og Russland vil bli venner for alltid.
Forbundet av progressive idéer og et optimistisk folk.
En delt ild i våre hjerter, for menneskehetens forbedring.
- Jeg tror det. - Det gjør jeg også.
Jeg forlater deg, motvillig.
Jeg tror det ligger én ting til mellom oss på bordet.
Gjør det?
- Så, duellen... - Jeg hørte det.
- Du er nok sint. - Egentlig ikke.
Det er vanskelig å endre det, men jeg har en plan.
Jeg pulte også den amerikanske ambassadøren og føler meg luftig.
- Morsomt. - For oss, og fordi jeg hadde lyst.
Jeg vet at du blir sint, såret og får litt hjertesorg.
- Hva? - Det er ikke det samme...
...som å pule og drepe en forelder, men balansen vår er gjenopprettet.
- Faen. - Det sårer. Jeg forstår.
Men du forstår. Du burde nok knuse noe.
Jeg tenkte meg det.
- Går det bra? - Ja, jeg er...
Og det er bare puling, så det er det. Det er på en måte smart.
Unnskyld at jeg gjorde dette mot oss.
Jeg er også lei meg.
Men vi går videre. Vi går alltid videre.
Ja. Vår jævla kjærlighet kan bære enhver byrde.
- Du er min store kjærlighet. - Og du min.
- Var han god? - Egentlig ikke.
- Var mor? - Egentlig ikke.
- Ser deg senere. - Ser deg senere.
Pass på at han ikke dreper Amerikas ambassadør.
- Jeg tror han drar nå. - Bra.
Jeg føler meg ansvarlig. Det er min feil.
Du er det. Og det er det.
- Peter? - Hva er galt?
- Hun knullet en annen. - Jeg er så lei for det.
Du vet ikke hvordan det er, at en annen mann tar på kona di.
- Det er jævla tortur. - Jeg kan ikke forestille meg det.
Å, baby.
Dette føles så kjent. Og riktig.
Takk, venner.
Det går bra. Ok. La oss gå og drepe jævelen.
- Jævel! - Sa hun det til deg? Hva faen?!
Nei da, det går bra.
Jeg skal faen meg...
Godt spilt. Begge dro visst glade, men Russland er gladere.
- Takk. Jeg har nettopp begynt. - Jeg ser det blikket. Farlig.
- Og? - Jeg elsker det.
- Jeg knullet Glover. - Sitrontopp?
- Ja, selvsagt. - Takk og pris. Herlig.
Vet du hva vi trenger?
Vi, folket, i et stort jævla rom,-
og så begynner vi å få ting gjort sammen.
- Skal du stoppe det? - Etter hvert.
Det er bra for dem å få det ut av systemet.
Tekst: Eivor Rosenberg Iyuno