- Marial, Marial. -Da? - Ne razmišljaj o tom.
Ne razmišljam.
- Jebena Katarina. - Vidiš, znao sam!
I mi smo u salonu. -Da. Znate li ima li mlijeka?
Kvragu! -Oprosti.
George je u stanu, a Maksim...
Imam osjećaj da ovo nije u redu pred djetetom.
Sve će biti u redu.
Da, naravno da hoće.
- A gdje si ti to bila? - Šuti i spavaj, Maksime.
VELIKA
ODABERITE ORUŽJE
O čemu to razmišljaš? -O poslu.
Moram biti drukčiji vođa. Neka me vodi mudra glava, a ne naivno srce.
Tako sam ja uvijek radio.
Nisam više dječja mladenka koja je ovdje preuzela.
Da, potrebni su moj idealizam i govori, ali i pobjeda u bitkama,
tako da napredak nisu samo sjajne i prolazne riječi nego i kamen i drvo.
- Tako si dobra s riječima. - To je patološki. Moram prestati.
A ti? Kakve su tvoje misli ovog jutra, mužu?
Sol. Što bi bilo da joj dodaš aromu, primjerice, limuna, majčine dušice
ili možda čokolade. Eto lude ideje.
Zaista.
Osim toga, mislim da više ne mogu ovdje spavati.
Tu sam izbola čovjeka. Morat ćemo možda spavati u mojim odajama. -Razumijem.
A baš sam se nadala da ću vas zateći kako radite dijete. -Ja sam voljan.
Ti ne? -Ja sam osjetila kad je Petar Veliki u mene usadio Igora.
Osjetila sam žarenje u cijelom tijelu kao da je komet sletio u mene,
kao i žarenje iza očnih jabučica. Onesvijestila sam se.
Kad sam došla k sebi, on mi se smiješio i osjećala sam miris sumpora.
Ti bokca. -Čini se da ti je došao britanski veleposlanik.
Johnny je ovdje? Obožavam Johnnyja. -Došao je radi mene.
Pa, idem i ja. -Smiješ. -To je zvučalo gotovo kao da mi daješ dopuštenje.
Samo ti se učinilo. -Sigurno. Jer ja sam čovjek vatrene krvi i namjere
te radim ono što želim. -A ja sam glava države i moram se sastati s nekim
tko je tu radi posla s glavom države. "Sa mnom." -"Touchette i touchez moi."
- Nijedno od toga nije riječ. - To mi zvuči divno, kao predigra.
S ove udaljenosti znam da je Petar napaljen. -Pa zaista jesam.
Sastat ću se s veleposlanikom za pola sata,
nakon što objašem muža i utuvim mu pamet u glavu. -Predivno!
Ne? -Ne. -Ne.
Možda bih te mogao uzeti odostraga, dok gledaš?
Molećiva, apologetska priroda pitanja kvari predloženi događaj. Tako da ne.
Bojim se da nije bilo kometa.
Dođi na brzinu pozdraviti Johnnyja. -To sam i namjeravao.
- Nas dvoje imamo jedno pravilo. - Više nema jebanja i ubijanja rodbine?
Dakle, dva pravila. To i: ne miješaj mi se u posao.
Znaj gdje ti je mjesto, a ono je ovdje gdje se upravo nalaziš.
Ovdje sam i zadovoljan. Teret Rusije je tvoj. Ja ga nikad nisam htio.
Sol nastala tijekom seksa. Za to bi moglo biti tržišta.
Petre! -Johnny! -Čuo sam glasine da si mrtav.
Nisam, ali sretan sam
kad vidim radost i strah u očima ljudi dok me gledaju.
Neki se nadaju da sam samo duh koji ih progoni.
Dobro došli, ja... -Zapleši valcer sa mnom. -Kakva je to samo bila noć!
- Hajde, hajde. - A sada dolje!
Gospodo, ovo je vrlo zabavno i budalasto, ali imam naporan dan.
Dragi, pripazit ćeš Pavla? Dogovori preseljenje u moje odaje,
a mislim da te djevojačka škola pozvala na Dan odabira važnih žena.
Naravno. Zvuči divno.
Njega sam jutros jahala sve dok me nije molio za milost.
- Hura! -Carice. - Primijetili ste. Kako je to lijepo.
Sjednite. Govorite. Kako Rusija danas može pomoći Engleskoj?
Puno sam čuo o vama. -Imam krv na rukama, mozak u glavi,
a svaki muškarac koji me ugleda gleda me s požudom. -Ajme!
Zauzeta sam. Prestanimo s formalnošću,
iza koje vaša zemlja krije apetit za krvlju, novcem i tuđom zemljom,
i prijeđite na stvar.
Nisam mogao zamisliti kako ste nadmašili Petra, ali možda sad mogu.
- Američka kolonija. - Rat za neovisnost.
Stvarno ne volimo da se to tako naziva. Mi to zovemo "nezahvalnost".
To je zapravo seljačka buna. Potrebna je čvrsta ruka.
Izmučili smo ih zadnjom rundom bitki, ali nismo ih pobijedili.
U interesu je svake monarhije da uguši ovu ideju i sve koji u nju vjeruju.
Što želite od nas? -10.000 vojnika. Svladajmo ih brojevima.
Jedan napad trebao bi biti dovoljan. Prolijte krv po poljima.
Neka im disciplina bude urod.
A zašto bih to učinila? -Znate li za otok Menorcu? -Pokraj Španjolske?
Vaš je. Prekrasan je, posjećujem ga dvaput na godinu
i gol u moru jedem naranče. Nema ničeg boljeg.
To mi se ne čini dovoljnim.
Dodajte i prijateljstvo s najvećom europskom silom,
što je Rusija često tražila. Hura!
Baš šteta.
Ovo je za vas dobra prilika. Vidim da ste mudri.
To ste dobro primijetili. Razmotrit ću to. Možete ići.
Ostavite šalicu.
Stavi ovo ispod jezika. To je žuč skotne ženke dabra.
Otvorit će ti jajnike poput Isusove grobnice na treći dan.
Nisam baš sigurna da sam spremna opet biti trudna. Imam posla.
Nasljednik i rezerva? Uvijek postoji sigurnost u brojevima.
Osim toga, Petar je napokon otkrio da ima talent. Očinstvo.
Neka bude zauzet tako da ti možeš raditi.
Uvijek iskorištavaš situaciju, zar ne?
Uvijek izražavam ljubav obzirnim postupcima, da.
Ti si uzor novoj meni.
Engleska želi uslugu, nude Menorcu u zamjenu za vojsku u američkom ratu.
Američki veleposlanik je ovdje. No oni nisu zemlja,
zašto, kvragu, sebe naziva tako? Bolje rečeno, tip iz Amerike je ovdje.
Fascinantno. -Najbolje je da ih držimo daleko jednog od drugog.
Rusija!
Dodaj mi pire od rajčice.
Maksime! -Dogodio se masakr. -Idem.
- Ne ideš! -Što? - Zabranjujem ti, ne smiješ ići!
Ne iskušavaj moje strpljenje, ženo. -Maksime!
- Osjećam njegov miris na tebi. - Zbilja? Pa stvarno je tako.
Baš je očaravajući miris. Moram biti ljubaznija prema njemu. Hvala ti.
Ako odeš... -Bok, zabavi se danas.
Ona od tebe radi budalu na dvoru.
Teško je usredotočiti se na blagoslov kraj muškaraca na koljenima.
Zato postoje molitve.
Pomozi mi s Katarinom. Idi k toj gnusnoj kuji
- i utuvi malo razuma u nju. - Savjetovao bih više strpljenja
i manje prostota. -Trenutačno joj se sviđaš, je li u tome stvar? -Da.
To se i meni sviđa. Crkva mora biti njezin prijatelj
pa će i ona biti prijatelj crkve. Ti trebaš pričekati svoju priliku.
Budi na dvoru, radi na svom braku. -Nisi mogao odoljeti, zar ne?
Rastite zajedno kao par, a kad mu se spuste jaja, proslavimo
i pošaljimo ga u vojnu školu. -Baš smiješno. Razgovaraj s Katarinom!
Marial, kad jednom uđeš u nečije srce, stvoriš nezamjenjivo mjesto.
Neka ona osjeti tu prazninu i vratit će se. Nemoj dirati staru ranu.
- Imaš pravo, naravno. - Uvijek imam pravo. To je dar.
Samo ću malo odahnuti.
Kažem vam, carice, vatra mi je u krvi, a suze u očima kad govorim o tom.
Mi, narod, sami odlučujemo o svojim životima, narod tvori zajednicu
i stvara blistavu viziju društva koje želi.
Okupljaju se i ostvaruju svoje želje, svoje najviše vrijednosti.
"Mi, narod." To je poput velikog eksperimenta. -Upravo tako.
Gledao sam vas kako ovdje pokušavate i ne uspijevate. -Ja...
Vaš idealizam blista,
ali osloboditi narod od stotinu godina mantre "To se ovako radi",
to je jebeno teško. -Dakle, moji su neuspjesi oprostivi?
Oni su plemeniti. A sad kad sam vas upoznao, znam da ćete uspjeti.
- Imate ono nešto. - Zaista imam. I ja ću uspjeti.
Sviđa mi se što pokušavate stvoriti savez između strastvenog idealizma
- i praktične umjetnosti... - Rješavanja stvari. Tako mi kažemo.
Upravo tako! I ja se bavim umjetnošću rješavanja stvari.
Mogu li stati na trenutak? Vi ste tako lijepi da mi to odvlači pozornost.
- Treba mi trenutak. - Javite mi kad ste gotovi.
Prokletstvo, nisam gotov.
Ali radi svog naroda moram tražiti zajmove i opskrbu oružjem iz Rusije.
Zadali su nam veliki udarac, a i mi njima. Nedostaje nam oružja,
ali na rubu smo jebene pobjede.
Dobro, a htjeli biste da vas mi opskrbimo?
Nama, narodu, to bi bilo jako drago.
I onda će Rusija i Amerika zauvijek biti povezane.
Oprostite, zgodna osobo, treba mi trenutak. -Očito je da sam zauzeta.
Nije me briga. Dužni ste mi! Ovdje sjedite zbog mene, a sad ga volite,
on vam pojebe majku i ubije ju, a ja sam ta koja je kažnjena?
Oprostite, veleposlaniče. Obvezala sam se mentalno bolesnima u Rusiji.
Moram to ispoštovati. -Divno! Katkad, ako im usmjerite svjetlo u oči,
to ih smiri. -Pokušat ću to ako izmakne kontroli.
U najgorem slučaju smire ih dobre batine.
Jesi li nešto trebala? -Da sklopimo jebeni mir! -Ne može. -Žao mi je.
Htjela sam biti mirna. Gledaj, i vi i ja znamo
da tvorim nezamjenjivo mjesto u vašem srcu i htjet ćete da se vratim.
Nisam to zasad primijetila, nego oslobođenost od otkrivanja tajni
osobi koja će mi zatim osakatiti i zdrobiti srce kad poželi. -Zbilja?
Ja sam tu kad god vi poželite, carice, ne govorite mi o tome. -Imam posla.
Dakle, njemu oprostite, a ja dobijem: "Jebi se!"
Vi ste njegova lutka!
Stražari, otpratite Marial nekamo daleko od mojih očiju. -Ma daj!
Pretpostavljam da se sad možemo složiti da je moj savjet bio mudar. -Slažem se.
Samo ću to još jedanput reći. Mi, narod. Zar vam od toga ne zapjeva krv?
Oni će time započeti svoj dokument o osnivanju. I mi to trebamo.
Mi smo već osnovani. -A je li nam stalo do tih trgovaca dabrovima,
u usporedbi s Englezima? Britanci će pobijediti, žedni su krvi.
Šalica krvi i šalica čaja. Trebali bismo se prikloniti Britancima.
Izgradnja zemlje ni iz čega, iz načela prosvjetiteljstva,
bez prošlosti koja te ograničava. Svi muškarci i žene jednaki su
i svi traže svoju sreću onako kako oni žele.
Upravo sam čuo dosta dobar opis anarhije.
Britanci su dobri prijatelji. Bili su protiv nas uz Švedsku
i to nam je naštetilo. Ako oni budu naši saveznici, nitko nas ne dira.
Možda će nam trebati njihova pomoć protiv Osmanlija.
Što bi Amerikanci mogli učiniti za nas? Samo su trgovci rakunima i fanatici.
Sve je to poput kulta. Nema središnjeg autoriteta koji bi ograničio žar ludila
koji se pojavi gdje god se ljudi okupe u ime Boga.
Pomoći ćemo im. Orlo sigurno ima gledište o tom. Je li on...
Ne znam. Mislim da je otišao. -Napustio je našu stvar.
Nikad nije imao kičmu.
U Katjinim očima vidio sam veliko nezadovoljstvo nakon noći s njim.
Povremeno sam vidio da masturbira u kapelici. -Šuti, Archie!
No što se tiče ovog zadatka... Britanci su jako loši neprijatelji.
Idem pronaći Orla.
Limun. -Naranča? -Ne, nego opojna mješavina jednog i drugog.
- To i malo jegulje. - Nevjerojatno!
Arkadij, možeš li obratiti pozornost na mene? -To izgleda loše.
Jebeno smrdi. Imam kušanje soli. Ovo možete i drugdje.
- Možeš li to popraviti, Vinodel? - Naravno, medicina stalno napreduje.
Crvi. -Crvi? U mojem želucu?
Pojest će nekrotično tkivo i bit ćete kao novi.
- Fascinantno. Možemo li gledati? - Naravno. Vjerojatno dvije žlice.
Jebote! Pogledajte ih.
- Grigor Pjotr Vasilij Dimov! - Maksime, kako si? Pogledaj ove crve.
Možeš li se, molim te, nagnuti, Grigore? Niže.
Što to... -Moram obraniti čast. Borit ćemo se u dvoboju, gospodine,
- a ja ću time dobiti zadovoljštinu. - Dvoboj! Fantastično!
Neću se boriti s tobom u dvoboju, Maksime. -Što to govoriš?
Podigni jebenu rukavicu, Grigore. -Ne budi kreten. -On ima deset godina. -11.
Vidimo se u šumi, glupane.
Nemoj to pojesti! Nitko ne želi debelu ženu.
- Što se to događa? - Izazvao me na dvoboj.
- Maksime! -Da, draga? - Pokupi rukavicu. -Neću.
Pokupi jebenu rukavicu! -Neću!
Pokupi rukavicu!
Škaklja me. -To je dobar znak. Ako počne ključati, zovite me.
Imat ćete još samo sat vremena života.
- Kamo je Grigor otišao? - U šumu, vježbati.
Konkubino! -Kurvo!
- Pogledaj moj želudac, kujo. - Naljutila si našu ljubljenu caricu.
- Da sam barem pucala u glavu. - Šališ se? -Bez naglih pokreta,
- mogli bi se preseliti na pluća. - Nitko ti neće povjerovati, Georgina.
Nadam se da ćeš jednog dana ugledati svjetlo koje nam carica unosi u živote,
draga Tatjana.
Vidi ti tog jebivjetra Voltairea, kako sije sjeme uništenja svih nas.
Misliš li na sifilis? -Ne, mislio sam na ideje, ali čini se da i sifilis.
Gdje je Katarina? -Otišla je k Orlu.
Trebala bi se vratiti četvrtim hodnikom.
Dobro. Što misliš o ovom?
- Vrlo dirljivo. - Hvala ti.
Mislim da mu se nešto grozno dogodilo. -Ne misliš da je otišao?
Ne, ne bi me samo ostavio. -Već te jedanput bio ostavio. -Imate pravo.
Ali tada se oprostio od mene. -Mislio je da sam ga iznevjerila. -Da, jest.
Hvala ti. -Niste vi krivi. Jedno je pročitati sve ove knjige,
a sasvim je drugo razumjeti ih, pretvoriti ih u djela.
Zacijelo je teško, sigurno vas ljuti što su ljudi razočarani u vas,
što im to vidite u licima, čujete u glasovima, osjećate da gube nadu.
Ne mislim da se to dogodilo.
Oprostite, ovo je baš pošlo po zlu na čudan način.
Nisam htjela ovako govoriti. -Uzrujana si.
Pronaći ću ga. Ili saznati što mu se dogodilo.
Mislim da je jednostavno otišao, Katja.
- Hugo? -Sranje, oprosti. - Plačeš. -To baš i nije muževno.
Stigle su vijesti iz Švedske. Jebeni masakri. Podivljala demokracija.
Moraš nametnuti sankcije. -Ne mogu, Hugo.
Ovdje sam vidio Amerikanca. Jebote, svijet je u plamenu.
Kako uzbudljiv čovjek i ideja. I ti si nekad imao tu ljubav i ideale.
Da, nekad je bilo tako.
Zaštiti se. Prijeđi na stranu Britanaca ili ćeš i ti plakati u stranom hodniku.
Dok ti nedostaju sirevi, u strahu da više nikad nećeš vidjeti Stockholm.
Žao mi je. A zašto si zapravo izgubio?
Iskreno? -Da. Zaboravi na lažne suze na trenutak. Iskreno.
Dobar potez! Iskreno, zbog iskrenosti. To me sjebalo.
Vjerovao sam u dobrotu svih,
mislio da će biti zahvalni na moći koju im dajem nad životima.
Nisam to kontrolirao, nisam se pravio pametnim,
jednostavno sam vjerovao u jebeni narod.
Sramotno je kad to kažeš naglas. -Nije sramotno.
To znači da si imao dobro srce. Možda i predobro.
A sad su stvarne. -Da.
Idem kako bih mogao malo plakati. Oprosti.
Tužan mali Šveđanin. -Elizabeta, pozovimo oba veleposlanika na večeru.
Mislila sam da ih držimo razdvojene. -Je li to zabavno?
12 koraka. Počnite.
Jedan, dva, tri, četiri, pet, šest,
sedam, osam, devet, deset, jedanaest, dvanaest!
- Stalno mu pucam preko glave. - Instinkt je pucati u visini muškarca,
to mu je prednost.
Mala meta. I on je dijete, tko zna što će učiniti u tom trenutku.
- Bilo bi dobro da budeš spreman na sve. - I jesam spreman. -Ne jebi mi ženu!
Dovraga! -To je bilo sjajno. Pavao se nasmijao.
Divno, vidio je svoj prvi dvoboj. To su trenuci između oca i sina.
Prvi dvoboj, prvo ubojstvo, prvo jebanje uz kočiju,
prvi fazan u umaku od grožđa.
Možda bih trebao razgovarati s malim. -Odjebi. Ovo moraš!
Ali ne želiš ubiti malog jebivjetra, stoga me pokušaj pogoditi u rame.
Stvarno? -Da, možda u lijevo rame, Pavla hranim na desnom ramenu.
Kako čudno, jednom sam sanjao da si me pokušao ubiti. -Zbilja? Ja...
Grigore! -Bok. -Koji kurac radiš? Nećeš se boriti s njim!
To je dvoboj. Izazvao me. -Stvarno moramo vježbati. Odjebi, ako može.
Ako ne može, svejedno odjebi. -Jao!
Držim Pavla! -Ti jebena... -Dosta!
Marial, odjebi! Poslije ćemo razgovarati.
Zašto se ne biste svi međusobno poubijali? To bih baš voljela.
Dobro, vratimo se vježbi.
- Ne znam mogu li ovdje spavati. - Što? Zašto? -Zbog ptica.
Majka bi me znala staviti u ptičji kavez. Borili bismo se za kruh. -Kavez?
Ljudi misle da su kanarinci slatki, ali oni su čudovišta. -Dobro.
Jesi li čula za dvoboj? -Upravo sam ga zabranila. -Što? Ne!
To je arhaičan način rješavanja nesuglasica.
Iako tvoju želju za napretkom pomalo zbunjeno odobravam,
ne treba sve u Rusiji promijeniti.
Stvarno bi dopustio da Grigor ubije Maksima?
Pa, više bih se brinuo za Grigora. Maksim je nepredvidiv.
Ali ovo radimo zbog Maksima. -To je apsurdno, no nastavi, samo radi zabave.
Žena mu jaše muškarca u salonu, pred njemu jednakima.
Mora se moći suočiti s njima. Kad bude gotovo, mogu nastaviti, a svi,
posebice on, mogu zadržati čast i dostojanstvo.
Njih troje mogu nastaviti kao i prije. -Zabranit ću to.
To je pogreška. -Uzela sam to na znanje i ignorirala.
U Rusiji, jedini izlaz iz braka jest smrt.
- Zanimljivo. - Baš smiješno. -Hvala ti.
- Kako izgledam? - Prekrasno. -Jebeno prekrasno!
Dvoboj sprječava tisuće ubojstava supružnika na godinu. Vjeruj mi.
Plemići trebaju odušak za kivnosti izvan carskih hirova.
To im daje moć nad životima i dobar je početak dana. Kockanje, kava,
"foie gras" natopljen u "Bloody Mary". -Zabranjujem to. Već jesam.
Jesi li napisala "kažnjivo smrću"? -Ne.
Ako ne piše "kažnjivo smrću", svi će to ignorirati.
Petre? -Da? -Nisi ga ubio, zar ne? -Morat ćeš biti preciznija.
Orla. -Zaboravio sam na Orla. Nisam, volio bih da jesam, ali nisam.
Lažeš li? -Ne! Taj mali mlohavi seronja pokušao je ubiti mene, dvaput.
Prema tome, da sam ga ubio, a nisam, stalno bih govorio o tome.
Napisao bih pjesmicu o tome. Velementov bi je recitirao visokim glasom.
Da, u redu. Dakle, stvarno je samo otišao. Kako čudno.
- I slabićki. - Da, i slabićki.
- Veleposlaniče. - Johnny, pijmo. -Da.
Pridruži se ženama veleposlanika, dragi.
Dakle, upoznali ste našeg drugog gosta. G. Glover, američki veleposlanik.
G. Glover, ovo je g. Johnny Quirkton. -U redu. -Gospodine.
Dame.
Sigurna sam da možemo lijepo večerati, zaboraviti na nesuglasice i uživati.
- Svi ćete umrijeti, šupčino. - I vi. -Gospodo!
Šalim se, naravno. Drago mi je. Divna šala, to što se zovete veleposlanikom.
Molim vas, sjednite.
Svima želim dobrodošlicu. -Da. Ovaj jebeni meni je katastrofa, ženo.
Bacite ga. Prvo teletina i smokve pa golub na roštilju,
a zatim ga uvaljajte u sol s limunom i ružmarinom. Tako je, sol s aromom.
Pa ispržite masline i kruh kombinirajte s inćunima i maslacem. Hura! -Hura!
Hvala ti, dragi, uvijek nastojiš poboljšati zemlju. -Oboje nastojimo.
Hura! -Hura!
Moram reći da ste prekrasni, blistate i iznutra i izvana.
To je bilo ničim izazvano, a i pomalo pretjerano.
Ne želim reći da niste lijepi. Za mene ste malo previše blijedi, ali...
Jesam li spomenuo da je Menorca sjajna?
Nabaci šarm, može?
Ne. -Kako to misliš? Sigurna sam da smo pozvani. Pozovi mi Katarinu.
Rekao sam ti da nismo pozvani.
Slušaj, čuvaru.
Ja sam caričina najbolja prijateljica i samo smo se malo posvađale.
Nije ona tako mislila. -Rekla je da vas uklonim, ako treba i nasilu.
- Došla sam iz ljubaznosti. Nevjerojatno! - Dakle, ovo je baš ponižavajuće.
Ovo je sol s limunom. A ovo s ružmarinom.
I ja bih malo toga.
Pa onda se spusti i na koljena ako želiš.
Ne možeš joj dopustiti da se prikloni Americi, a protiv monarhije.
Ma sigurno to ne radi.
Budimo jasni, sad ratujete za moju naklonost.
Nisam sigurna kojem smjeru naginjem. Neka otpočne bitka.
Pa, ako su ideje oružje, onda nemam straha od rata.
Dame i gospodo, Sjedinjene Američke Države. -To nije zemlja!
"Živio" SAD. Budućnost je stigla. -Dobro, hvala vam.
Za Rusiju i našu Katarinu Veliku! Mi stvaramo prosvijetljeno društvo
koje se može mjeriti sa svakim. Onamo nas vodi njezina snaga i ideje. -Hura!
- Hura! -Hura! - Hugo, sjedni.
Voltaire, pročitao sam sve što ste ikad napisali.
Naravno da jeste. Nema na čemu. -I to mi je sjebalo život!
Izgubili ste zemlju baš kao dječak koji je ispustio igračku,
- a sad... - Šupčino! -Hugo!
To je bitka ideja, ženo. -Duhovito.
Razbij ga, Hugo!
Gospodo, malo pristojnosti. -U SAD-u obožavamo strast. Tučnjavu, jebanje,
bogatstvo, život. Do srži.
Odlična ideja! Ispecite malo koštane srži. Ja ću dodati soli s limunom.
Lizzie, ovo je ludost. Zašto je ugostila tu pizdu?
Želi li da joj postanemo neprijatelj? -To nije ono što ona želi.
Dakle, igra se sa mnom. Ne može tako. -Što trebaš?
Moram otići odavde sa srcem te pizde u kovčegu i s 10.000 vojnika.
U tom slučaju moraš ponuditi nešto što bi usrećilo ženu. -Svoj golemi kurac?
Imaš nešto u oku, baš tu.
Ovo je dražba, nadmeći se.
Američka trgovina zasjenit će englesku.
Prijateljstvo s nama oslobodit će vas ove bolesti koju zovete Europom.
Bolest? To je okrutno. A to je naša kolonija, prema tome i naša trgovina,
tako da ćemo, naravno, Rusiji dati svoju naklonost u tom pogledu.
Sve je to samo nagađanje o tome tko će pobijediti, zar ne? Za mene.
Što ću dobiti odmah? Primjerice, čula sam da je Ibiza lijepa. -Ibiza, može.
I svi Baleari.
Pogledaj Katarinu. Ona je poput mušice koju privlači svjetlo.
Vrsta muškarca kojeg jednostavno želiš jahati. Spoj životinje i filozofije.
Johnny, dabre, dolazite li sutra na dvoboj?
Sutra neće biti dvoboja. -Jesi li proglasu dodala "kažnjivo smrću"?
Dodat ću. -Kvragu. Pa svi mi volimo dvoboje, zar ne?
- Hura! -Hura! - Hura! -Sjedni.
- Narod je rekao svoje, a ti voliš narod. - Grigore, idi, pomiri se s Maksimom.
Grigore, sjedni. -Petre! -To je samo živahna debata, gospodo,
a carica voli kad mi Rusi sudjelujemo u njoj.
- Moram vidjeti Marial. - Moraš to učiniti radi malog.
Ne možeš živjeti prepušten tuđem hiru. -Pa, mogu, svi to radimo
i uvijek jesmo, tako da je to to. -To je razočaravajuće.
Mogu li te vidjeti na trenutak, dragi?
Što to radiš? Ja obavljam posao za Rusiju. Možeš li biti... -Da?
Popustljiv i poslušan? -Ne, osim ako mi istrgneš srce iz tijela
i duboko ga zakopaš. -Rekla sam da imamo jedno pravilo.
Složio si se. -Ne možeš sjebati Englesku radi kolonije skorojevića
koji jedu nedefinirani mesni proizvod u kruhu na ulici,
a jedan od njih te guta očima.
Razodijeva me i čini bolesne i senzualne stvari očima,
to je točnije. A sad te odjednom zanima Rusija.
Gdje je to bilo kad si vodio Rusiju? -Ja... -I to loše.
Nisam završila. Kad si loše vodio Rusiju.
Vještica za brak rekla je da nepromišljeno iskaljivanje razara brak.
Ja sam usred lukave strategije, složene i divne,
tebe bi zbunilo koliko je domišljata, pa i sam njezin opis.
Zato se ne miješaj! -Ne. Moraš ih natjerati na primirje,
neka odrede datum bitke, naoružaju se i počnu boriti,
mi se nećemo miješati. -Drugi plan! -Da te pustim da sjebeš stvar?
To nije ljubav. -Kad pustiš drugu osobu da živi kako želi, to je ljubav.
Onda moraš razumjeti da je dvoboj svet meni i drugima.
Što mi je otac rekao nakon prvog dvoboja? -Nešto suludo. -Ne.
"Muškarac koji se suoči sa smrtnošću sebe i drugog muškarca,
taj je okusio gorku slatkoću života u stražnjem dijelu grla
te će svaki dah otada nadalje biti dah zahvalnosti i samilosti." -Kvragu.
Još je rekao da je neobičan potez bacanja noža u protivnikovo grlo
bio ponosan trenutak za oca, osobito jer sam mu već bio propucao oko.
Dobra priča. Moram se vratiti.
G. Glover, rado bih čula još o promjenama koje uvodite.
Maksime. Mogu li razgovarati s tobom?
Gledaj, ne moramo ovo učiniti. -Ne slažem se.
Znam kako je to kad vidiš svoju ženu s drugim.
Bolno je, tužno i ponižavajuće.
Bio sam tip na dvoru za kojeg svi znaju da je rogonja. No postoji izlaz.
Nitko nije ničiji vlasnik. Volimo koga volimo i živimo s posljedicama ljubavi.
Pronašao sam mir u tome. -A svi na dvoru mislili su da si jadna mala kuja
i smijali su ti se. -Slušaj, ti... -Vidimo se na travi.
Ubit ću te, govnaru mali. -Upucat ću te među oči, sjesti ti na glavu,
jesti kolače i šlag da proslavim, dok psi jedu tvoj mrtvi anus.
Dobro. Mrtav si, mali!
- Ne možeš ga ubiti, Grigore. - Da, mogu. -Smiri se.
Trebaš sekundanta. Možemo ga unajmiti.
Obojica će promašiti, napravit će 40 koraka. Dvoboj će se održati,
- svi će se zabaviti i otići kući. - "Dok psi jedu moj mrtvi anus."
Majko mila. -Jebena djeca u današnje doba!
Sve ćemo promijeniti, prijatelju, pa i kako se piše riječ "colour".
Ne bi se usudio! -Izostavit ćemo slovo "u" iz riječi.
"Rumor", "tumor" i "humor". Bez "u". Ostajemo samo mi. -Divno!
- Zar ne, Johnny? -Šupčino! - Pripremite se jer dolazi budućnost,
a zove se Sjedinjene Američke Države. -Ova iskrenost jest zamorna.
Mi je zovemo strašću i vatrom. -Meni se to jako sviđa.
U redu. Nudim Ibizu, kao i sve Balearske otoke i milijun funta,
a vi ćete mi dati 10.000 vojnika. -To zvuči dobro.
Veleposlaniče Glover, što mi vi možete ponuditi? -Promjenu.
Koji seronja!
Što mi to radiš? -Što?
Ti tvoji pogledi kažu da me želiš baciti, uzeti oštricu,
razrezati haljinu u jednom potezu, otrgnuti je s mojeg golog tijela
i zabiti se u moju mokru pičku.
A možda sam krivo shvatila. Malo sam kratkovidna pa...
- Mislim da si nevjerojatna. - Ne govori ono očito, Velementov.
- Ispod časti ti je. - Oprosti, ja...
Vidim da si nekoć bio lijep, ali razorili su te tuga i alkohol,
a ja to obožavam.
Jebeni pakao!
Ne priklanjajte se njima. Znam da ne želite. Vidim to u vašim očima,
kao i brojna usporena popodneva vođenja ljubavi.
Znači da mi se oči moraju smiriti. Želim ono što je najbolje za Rusiju.
Poznajem vaše srce, vidim ga.
Nekoć bi me možda vodilo srce, ali više ne.
Recite mi istinu, zar zbilja mislite da možete pobijediti?
Njihovi su vojnici i zalihe na izmaku. To je sad iscrpljivanje.
Bez pojačanja, Britanci će se morati predati za osam tjedana.
Osam tjedana.
Jesi li prodao štogod soli? Žene su bile blago zainteresirane
- dok su ti gutale prste. - Jesi li sklopila dogovor?
Valjda ne s prodavačem dabrova. -Sutra ću završiti, ali to se tebe ne tiče.
Mislim da je večeras bilo ljubomore. -Ti ili ja?
- Iskreno, mislim na oboje. - Ljubav je moćna.
I moćna bol kad probudiš tuđi interes. A on je baš kreten.
Da ga želim, onda bih ga i imala. -A ja bih imao njihove žene, ali ne želim to.
A ti... -Što? -Pokušavaš me razjariti. To mi se sviđa.
Nisam ja tvoja lutka. -Što? -Puno toga sam ti oprostila i sad imaš svu moć.
Nemoćan sam jer te volim. Pokušala si me ubiti, a ja nisam ništa učinio.
Kad je pala, je li moja majka izgledala sretno? -Ne otvaraj stare rane.
Imaš pravo. -A tko ima svu moć?
Onaj koji je pogriješio i zna da nikad neće prestati plaćati za to,
ali rado plaća za to, ili ona kojoj je učinjeno nažao
i ima štap kojim stalno tuče drugu osobu?
Pomozi mi da zaboravim.
Rano je. A da se vratimo u krevet i sve zaboravimo?
Radije bih gledao kako ti krv šiklja iz očiju dok se spuštaš u pakao. -Isuse!
Neću se boriti. Imam sekundanta.
- Dobro, kukavice jedna. - Znaš što, možda bih...
Ako ste se svi okladili, možemo li održati tradicionalnu zdravicu
i početi s dvobojem?
Bog sve muškarce i dječake dočekuje otvorenih ruku.
Povratak k njemu jest povratak kući.
Daj da odemo odavde s čašću, vraćenim dostojanstvom i radošću.
Hura! Odlična zdravica, Archie.
Pucajmo!
Jedan, dva, tri, četiri, pet, šest, sedam...
A da razgovaraš s Katarinom o tome da oprosti Marial?
- Jebeš Marial! Ona me ne voli. - Svi te vole. -Pa, to je istina,
često rabe riječ "zatreskan". -Bilo bi dobro da kažeš nešto u njezinu korist.
- Ne mogu. Grigore, ne budi nevjeran. - Ja nju volim. -Ni sentimentalan.
Ljubav prema njoj venut će kako ona vene. Ljubav prema meni je vječna.
Slažem se samo s dijelovima toga.
Sranje, to nije dobro. -Kakve su šanse da se to dogodi?
- Smoljni? Što se dogodilo? - Grigor je imao sekundanta.
Pogođen je u oko s 40 koraka. Grozno, ali na neki način impresivno. -Tko?
Što se dogodilo? -Pobijedio sam. Vidimo se kod kuće.
Drugi duelist je mrtav? -Moramo podići dob za dvoboje na 12 g.
Mislim da je to nešto što smo danas naučili.
Ovo mjesto!
Reći ćeš nešto značajno, zar ne? Ja bih to preskočila ako ti ne smeta.
Isuse Bože! Ne molim se, opusti se.
Veleposlanici vas čekaju.
Da. Što misliš, koliko će trebati da vojska stigne Britancima u Louisianu?
Procijenili smo šest tjedana. -Šest? U redu, hvala ti.
Pošaljite ga.
Johnny! Svidjela vam se večera?
Bila je divna, ali cijelu sam noć bio budan zbog prijetnji engleskom jeziku.
Vojska može doći za deset tjedana, zar ne, Velementov? -Da, deset.
- Deset? Nadao sam se za šest tjedana. - Možemo i devet, zar ne, Velementov?
Kunem se, za devet tjedana.
Rusija, naravno, ima monopol nad trgovinom rabarbare.
Trenutačna cijena jest 20.000 po 35.000 cm3. -Da, gotovo kao zlato.
Želimo da cijena bude veća od cijene zlata.
Za nas je dobro da imamo trgovinu najvrjednijom robom na svijetu. 24.
Trebat će mi zadužnica.
Imate dobru namjeru? -Vojska će biti ondje za devet tjedana, dajem riječ.
Dogovoreno. Divno! Dobro je.
Nije mi drago što je gotovo, bilo je baš zabavno, ali dogovor je pao. Hura!
- Idite i branite sve monarhije. - "Color"? Jebene životinje.
To ste dobro riješili. -Ova igra jest zabavna, čini se.
Velementov, možeš ići.
Pošaljite ga.
G. Glover.
Drago mi je što vam mogu reći da ćete dobiti novac i zalihe,
a oni će dobiti vojsku, ali bojim se da će doći koji tjedan prekasno.
Amerika i Rusija zauvijek će biti prijatelji.
A spajaju nas napredne ideje i uzdignut narod.
Dijelimo vatru u našim srcima za poboljšanje cijelog čovječanstva.
- Vjerujem u to. - Ja također.
Odlazim, nevoljko.
Pa, mislim da je ostala još jedna stvar između nas.
Jest?
- Dakle, dvoboj? -Čula sam. - Znam da si vjerojatno ljuta.
Baš i nisam. Težak je put do promjene, ali imam plan.
Osim toga, pojebala sam američkog veleposlanika na stolu pa sam vesela.
Baš smiješno. -Učinila sam to zbog nas te zato što sam to htjela.
Katarina... -Znam da ćeš biti ljut, slomljena srca i da će te boljeti.
Koji kurac? -Nije isto kao jebanje i ubijanje roditelja, ali mislim
da ovime barem na neki način vraćam ravnotežu između nas.
Kvragu! -Boli te, razumijem. Ali i ti razumiješ.
Vjerojatno bi trebao nešto razbiti.
U pičku materinu!
Tako sam i mislila.
Jesi li dobro? -Da, a ovo je bilo samo jebanje, tako da...
To je sve. To je, na neki način, pametno.
Žao mi je. Ja sam nam ovo učinio. -I meni je žao.
Ali nastavljamo. Uvijek nastavljamo.
Da, ova naša ljubav može podnijeti bilo koji teret.
Ti si moja velika ljubav. -A ti si moja.
- Je li bio dobar? - Baš i nije.
- A moja majka? - Baš i nije.
- Vidimo se poslije. - Vidimo se poslije.
Pripazi da moj muž ne ubije veleposlanika Amerike.
Mislim da on odlazi. -Dobro.
Osjećam se odgovornim, kao da sam ja kriv. -Pa i jesi.
Petre! -Što nije u redu? -Pojebala je nekog drugog. -Jako mi je žao.
Ne znaš kako je to kad zamišljaš ruke drugog muškarca na svojoj ženi.
To je mučenje. -Ne mogu to ni zamisliti.
Jadan mali.
Ovo je tako poznat osjećaj. Ispravan.
Hvala vam, prijatelji.
Dobro sam. U redu. Idemo ubiti tog pizduna.
Šupčino! -Rekla vam je? Zašto, zaboga?
- O, ne, pa vi se znate tući. - Bila je to njezina ideja.
Što? Nije to bila njezina ideja. Ne. -Da.
- Pojest ću te. - Ja ću te...
"Proglas Zabrana dvoboja"
To si fino riješila. Obojica su otišla sretna,
- a Rusija je još sretnija. - Hvala ti. Tek sam počela.
Vidim ja taj pogled. Opasan je. -I? -Meni se sviđa.
Pojebala sam Glovera. -S kondomom? -Naravno. -Hvala Bogu.
Divno! -Znaš li što trebamo?
Da mi, narod, budemo u velikoj sobi
i počnemo rješavati stvari. Zajedno.
- Hoćeš li ih zaustaviti? - S vremenom.
Dobro je za njih da to izbace iz sustava.
MEDIATRANSLATIONS