- Marial. Tænk ikke på det. - Det gør jeg heller ikke.
- Forpulede Katarina. - Jeg vidste det.
- Vi befinder os også i salonen. - Ja.
Er der noget mælk?
- For helvede, altså. - Undskyld.
George er i gemakkerne, og Maxim ...
Det føles forkert foran barnet.
Det skal nok gå.
Ja, selvfølgelig.
- Hvor har du været? - Klap i og læg dig til at sove.
- Hvad tænker du på? - Arbejdet.
Jeg må være en anderledes leder. Et kvikt hoved, ikke et naivt hjerte.
Sådan var jeg også.
Jeg er ikke en barnebrud, der indtog tronen.
Ja, min idealisme og de lange taler fylder -
men det gør vundne slag også. Fremskridt er ikke blot flotte ord -
det består af sten og træ.
Du er så ferm med ord.
Det er patologisk. Jeg må holde op.
Hvad med dig. Hvad tænker du her til morgen, ægtemand?
Salt. Du kan give det smag, for eksempel citron eller timian -
eller måske chokolade, for nu gå amok.
Sandelig.
Jeg tror ikke, jeg kan sove herinde. Jeg stak en mand ned her.
- Vi må nok sove i mine gemakker. - Forstået.
Jeg håbede på at opdage jer midt i at lave en baby.
- Jeg vil gerne. Nej? - Jeg kunne mærke Peter befrugte mig.
Jeg mærkede en sviden i hele kroppen.
Som om en komet var slået ned i mig. Det brændte bag mine øjeæbler.
Jeg besvimede, og da jeg vågnede, smilede han, og der lugtede af svovl.
- Du store. - Den britiske ambassadør er her.
Johnny? Jeg elsker Johnny.
- Han vil tale med mig. - Jeg går med.
- Ja, det må du gerne. - Det lød, som om du gav lov.
- Sådan hørte du det bare. - Ja.
Jeg er en varmblodet mand, der gør, som han vil.
Og jeg er statsoverhoved, og han har et møde med statsoverhovedet. Moi.
- Touchette. Og touchez-moi. - Det er ikke rigtige ord.
Det her lyder skønt som forspil i mine ører.
- Jeg kan se Peters erektion herfra. - Søreme.
Jeg tager imod ambassadøren om en halv time -
når jeg har redet lidt fornuft ind i min mand.
Pragtfuldt!
Nej?
- Nej. - Nej.
Jeg kunne tage Dem bagfra, hvis De vil have det, mens De ser på.
Det undskyldende i anmodningen spolerer det spændende ved forslaget.
Ingen komet, desværre.
- Gå med og hils kort på Johnny. - Det agtede jeg også.
- Vi har én regel. - Ikke kneppe og dræbe familie?
To regler, så. Den, og bland dig ikke i mine affærer.
Kend din plads. Den er her, hvor du ligger nu.
Den plads er jeg tilfreds med.
Byrden med Rusland er din. Jeg brød mig ikke om den.
Sextilført salt. Der må være et marked for det.
- Peter! - Johnny!
Der er rygter om, at du er død.
Det er jeg ikke, men det er skønt at se glæde og frygt i folks øjne.
Nogle håber, jeg blot er et spøgelse.
- Velkommen. Jeg ... - En vals.
Det var lidt af en aften.
- Af sted, af sted ... - Og ned!
D'herrer. Det er underholdende og fjollet, men jeg har travlt.
Skat, vil du se efter lille Paul? Flyt ind i mine gemakker.
Pigeskolen håber på din deltagelse i valget af relevante kvinder.
Naturligvis. Det lyder prægtigt.
Jeg skamred ham i morges, til han tiggede om nåde.
Huzzah.
- Kejserinde. - De bemærkede det. Dejligt.
Sid ned og sig frem. Hvad kan Rusland gøre for England i dag?
- Vi har hørt så meget om Dem. - Blod på hænderne, hjerne i hovedet.
Lystne blikke fra mænd, der ser mig?
- Det må jeg sige. - Jeg må sige, jeg har travlt.
De høfligheder, Deres land gemmer sin enorme appetit -
efter blod, penge og jord bag, dropper vi. Lad os gå til sagen.
Jeg anede ikke, hvordan De overvandt Peter, men nu gør jeg.
- Den amerikanske koloni. - Uafhængighedskrigen.
Det kalder vi den helst ikke. Vi kalder den Utaknemmeligheden.
Det er et bondeoprør og kræver en fast hånd.
Vi fik ram på dem i de seneste kampe, men de er ikke slået endnu.
Det er i alle monarkiers interesse at begrave ideen samt tilhængerne.
- Hvad vil De have? - 10.000 soldater.
De skal være i undertal. Et sidste angreb burde være nok.
Vi sår markerne til med deres blod og lader disciplin være afgrøden.
- Hvorfor skulle jeg gøre det? - Kender De øen Menorca?
- Ud for Spanien? - Den får De.
Skønt. Jeg er der to gange årligt og nøgenbader og spiser appelsiner.
- Intet er bedre. - Det lyder ... ikke tilstrækkeligt.
Dertil kommer venskab og alliance med Europas førende stormagt.
Hov. En skam.
Det er en god mulighed for Dem. De er kvik.
Godt set.
Jeg skal overveje det. De kan gå. Lad koppen ligge.
Læg den her under tungen.
Det er galde fra en gravid bæver, som åbner dine æggestokke -
som Jesu grav på tredjedagen.
Jeg er ikke parat til at være gravid igen. Jeg har travlt.
En arving og en reserve? Flere giver sikkerhed.
Peter har endelig vist sig at have et talent. Faderskab.
Hold ham beskæftiget, så du kan arbejde.
Du vil altid påvirke situationen.
Jeg udtrykker altid min kærlighed via velovervejede handlinger.
Du er en rollemodel for mit nye jeg.
England beder om en tjeneste. Menorca i bytte for tropper i krigen.
Den amerikanske ambassadør er her.
De er ikke et land, så hvorfor fanden kalder han sig det?
"En fyr fra Amerika er her" er nok mere passende.
- Fascinerende. - Vi må hellere holde dem adskilt.
Ræk mig tomatpuréen.
- Maxim! - Det er en massakre.
Jeg går.
Nej, du gør ej.
- Hvad? - Jeg forbyder dig at gå.
Test ikke min tålmodighed, hustru.
- Maxim ... - Jeg kan lugte ham.
Jaså?
Ja, det kan man faktisk. Det er ret dejligt.
Jeg må være sødere ved ham. Tak.
- Hvis du går, så ... - Farvel! Hyg dig.
Hun gør dig til grin ved hoffet.
Det må være svært at koncentrere sig om velsignelsen med mænd på knæ.
Det er det, man har bønner til.
Hjælp mig med Katarina. Få banket noget fornuft ind i den lede kælling.
Må jeg tilråde mere tålmod og færre eder.
- Er De i kridthuset lige nu? - Ja. Og sådan skal det være.
Kirken skal være hendes ven, så hun er dens ven.
De må vente på Deres chance. Pas hoffet og Deres ægteskab.
- De kunne ikke modstå fristelsen. - Sørg for at vokse som par.
Når hans testikler falder ned, sender vi ham på militærskole.
Meget morsomt. Tal nu med Katarina.
Marial, når De først bæres i nogens hjerte -
skaber De et uerstatteligt rum.
Lad hende mærke det tomrum, så kommer hun igen.
Dans ikke rundt i såret.
De har naturligvis ret.
Det har jeg altid. Det er et medfødt talent.
Så tager jeg en dyb indånding.
Jeg siger Dem, kejserinde.
Mit blod brænder, og tårerne vælder frem, når jeg taler om det.
Vi, folket, afgør vores egen skæbne.
Folket samles og skaber en storslået vision for det samfund, de ønsker.
Samles og udfolder deres drømme, deres vigtigste værdier.
"Vi, folket".
- Det er et storslået eksperiment. - Lige præcis.
Jeg har set Dem prøve og fejle her.
Deres idealisme stråler, men at føre et folk ud af århundreders sump -
af faste traditioner er forpulet svært.
- Mine fiaskoer er altså tilgivelige? - De er ædle.
Og nu, hvor jeg har mødt Dem, ved jeg, at De vil sejre.
- De har det der særlige. - Ja, det har jeg. Og det vil jeg.
Flot, at De vil skabe en alliance mellem passioneret idealisme -
og den praktiske kunstart, det er at ...
- Få lortet ordnet. Sådan siger vi. - Præcis!
Jeg er også optaget af at få lortet ordnet.
Må jeg skifte emne et øjeblik? For De er distraherende smuk.
- Jeg må lige nyde det et øjeblik. - Sig til, når De er færdig.
Hold da kæft og du store, jeg er ikke færdig.
Men mit folks sag kræver -
at jeg beder Rusland om et lån samt våbenforsyning.
De fik hårdt ram på os og omvendt.
Vi mangler våben, men vi står sgu på tærsklen til sejren.
Javel. Og De vil bede os forsyne Dem.
Vi, folket, ville elske det.
Og så vil Rusland og Amerika være forbundet for evigt.
Undskyld mig, flotte person. Jeg må tale med Dem.
Jeg har travlt, som De ser.
Jeg er ligeglad. De står sgu i gæld til mig.
De sidder her på grund af mig, og nu elsker De ham -
og han knepper og dræber Deres mor, og så bliver jeg straffet?
Undskyld mig, hr. ambassadør.
Jeg må følge min pligt og hjælpe Ruslands psykisk syge.
Beundringsværdigt.
Af og til beroliger det dem at få skarpt lys i øjnene.
Jeg prøver det, hvis hun ter sig. I værste fald beroliger tæsk dem.
- Vil De noget? - Slutte fred, sgu.
- Hermed ikke sket. - Undskyld.
Jeg agtede at være rolig.
Hør her. Vi ved begge, at jeg ...
... udgør et uerstatteligt rum i Deres hjerte, som må fyldes.
Det har jeg ikke bemærket.
Mere en befrielse fra at røbe hemmeligheder -
til en, som knuser mit hjerte ved en indskydelse.
Indskydelse? Jeg ligger under for Deres, så tal ikke om indskydelser.
- Jeg må videre. - Han bliver tilgivet, jeg ryger ud?
Du er hans skide ... piknikkedukke!
Vagter, før Marial ... væk fra mit åsyn.
Helt ær...
Nu er vi vel enige om, at mit råd var kløgtigt.
Enig.
Lad mig sige det igen.
"Vi, folket." Får det ikke jeres blod til at synge?
Det skal indlede deres grundlov.
- Vi bør have en grundlov. - Vi er grundlagt.
Kerer vi os mere om de bæverhandlere end om englænderne?
Briterne vinder. De er blodtørstige.
En kop blod og en kop te. Vi bør støtte briterne.
At opbygge et land fra grunden ud fra oplysningsprincipper -
uden fortidens forplumring.
Alle mænd og kvinder er lige. Alle er deres egen lykkes smed.
Det er en ret god beskrivelse af anarki.
Briterne er nyttige.
De var imod os med Sverige, og det skadede os.
Er de vores allierede, vil ingen turde genere os.
Vi får brug for hjælp mod osmannerne. Hvad kan amerikanerne gøre for os?
Skide pelshandlere og religiøse galninge.
Det hele minder om en kult.
Intet centralt styre til at begrænse galskaben -
der opstår overalt, hvor mennesker samles i Guds navn.
Vi hjælper dem. Orlo må have en holdning.
- Er han ... - Jeg ved det ikke.
- Jeg tror, han rejste. - Svigtede sagen.
Han har altid haft en slap rygrad.
Jeg så stor utilfredshed i Katjas øjne efter en nat med ham.
Af og til så jeg hende berøre sig selv i kapellet.
- Klap i, Archie. - Tilbage til emnet.
Briterne bør man ikke have som fjender.
Jeg finder Orlo.
- Citron. - Appelsin.
Nej. En heftig blanding af begge.
- Forestil jer det til ål. - Fantastisk.
Arkadij, er du rar at vise opmærksomhed herovre?
- Det ser slemt ud. - Det stinker.
Jeg smager på salt. Flyt Dem.
- Kan De behandle det? - Naturligvis.
Der sker konstant medicinske fremskridt. Maddiker.
Maddiker? I min mave?
De æder det nekrotiske væv, og så er De rask.
- Fascinerende. Må vi se på? - Naturligvis.
- To skefulde er passende. - Hold da kæft. Se.
- Grigor Pjotr Vasilik Dymov. - Maxim. Hvordan går det?
- Se lige maddikerne. - Buk Dem ned.
- Lavere. - Hvad vil De ...?
Jeg må forsvare min ære. Vi skal duellere, så jeg kan få oprejsning.
- En duel! Fantastisk! - Jeg vil sgu ikke duellere med Dem.
- Hvad taler du om? Saml handsken op. - Vær ikke en vatpik.
- Han er ti år. - 11.
Ses i skoven, røvbanan.
Du skal ikke spise den. Ingen vil have en fed kone.
- Hvad foregår der? - Han udfordrede mig til duel.
- Maxim? - Ja, min kære?
- Saml handsken op. - Nej.
Saml så den forpulede handske op.
Nej.
Saml så den handske op!
- Det kilder. - Det er et godt tegn.
Begynder det at syde, så tilkald mig. Da har du kun en time igen.
- Hvor blev Grigor af? - Han gik i skoven for at træne.
- Konkubine. - Hore.
- Se min mave, kælling. - Du trodsede vores kære kejserinde.
- Gid jeg havde sigtet efter hovedet. - Hvad?!
Ikke bevæge Dem. Så går de videre til lungen.
Ingen tror Dem, Georgina.
Jeg håber, De en dag vil se lyset -
som kejserinden kaster over vores alles liv, kære Tatjana.
Se det pikhoved til Voltaire, der sår frø til alles undergang.
Mener du syfilis?
Nej, jeg mener forskruede ideer, men ja, også syfilis.
- Hvor er Katarina? - Hos Orlo.
Hun vender tilbage ad korridor fire.
Godt. Hvad siger du til det her?
- Meget rørende. - Tak.
Der er nok hændt ham noget frygteligt.
- De tror ikke, han rejste? - Nej. Han ville ikke forlade mig.
- Det har han gjort før. - God pointe.
Men han sagde farvel.
- Han mente, jeg svigtede ham. - Ja, det gjorde han.
- Tak. - Det er ikke Deres skyld.
En ting er at læse alle de bøger. Noget andet er at forstå dem.
Omsætte dem til handling.
Det må være hårdt. Frustrerende at se, hvor skuffede folk er.
At se det i deres ansigtsudtryk.
Høre det i deres stemmer. Mærke deres håb rådne væk.
Det er vist ikke sket.
Undskyld. Det har udviklet sig sært.
Det er ikke min mening at sige sådan.
De er oprørt.
Jeg finder ham. Eller finder ud af, hvad der tilstødte ham.
Jeg tror bare, han rejste, Katja.
- Hugo? - Pokkers. Undskyld.
- De græder. - Meget umandigt af mig.
Det er bare nyheder fra Sverige. Rene massakrer.
Demokrati løbet løbsk. De må indføre sanktioner.
Det kan jeg ikke.
Jeg så amerikaneren. Hold da kæft. Verden står i flammer.
En utroligt spændende mand og ide.
- De tog engang del i det ideal. - Ja.
Jeg har gjort forsøget.
Beskyt Dem selv. Støt briterne -
ellers vil De også græde i en fremmed korridor.
Og savne ostene. Hundeangst for aldrig at se Stockholm igen.
Det gør mig ondt.
- Hvorfor tabte De? - Hvad?
- Ærligt? - Ja.
Drop krokodilletårerne et øjeblik og vær ærlig.
Godt spillet.
Ærligt, ærlighed. Det ødelagde alt for mig.
Jeg troede på alles godhed -
og troede, de ville være taknemmelige for at få handlekraft.
Jeg styrede det ikke. Greb det ikke taktisk an.
Jeg troede sgu bare på folket. Pinligt, når man siger det højt.
Det er ikke pinligt. Det betyder, De har et godt hjerte. For godt.
- Nu er de ægte. - Ja.
Jeg går, så jeg kan græde lidt. Undskyld.
En trist lille svensker.
Elizabeth. Lad os invitere begge ambassadører til middag.
- Skulle vi ikke holde dem adskilt? - Hvad er det sjove ved det?
12 skridt. Sæt i gang.
Et, to, tre, fire, fem, seks -
syv, otte, ni, ti, elleve, tolv!
Det er svært ikke at skyde for højt.
Man går instinktivt efter hovedhøjde. Der har han en fordel.
Lille mål. Og et barn og dermed uforudsigelig.
- Vær klar på hvad som helst. - Jeg er klar.
- Du må ikke kneppe min kone! - For helvede, altså.
Det var fantastisk. Selv Paul lo.
Dejligt, at han får set sin første duel.
Store øjeblikke mellem far og søn. Første duel, første drab -
første knald op ad en vogn, første fasan i druesauce.
- Jeg bør nok tale med knægten. - De er nødt til det.
Men dræb ikke den lille skiderik. Øv Dem på at vingeskyde mig.
- Virkelig? - Ja. Måske i venstre skulder.
Jeg giver Paul mælk mod min højre.
Sjovt. Jeg drømte engang, at De prøvede på at dræbe mig.
- Virkelig? - Grigor!
- Nå, hej. - Hvad fanden laver du?
- Du skal ikke kæmpe. - Han udfordrede mig til duel.
Vi skal træne, så gider De skride? Og også, hvis De ikke gider.
- Av! Jeg bærer på Paul! - Forpulede ...
Så er det godt! Skrid, Marial. Vi snakker om det senere.
Hvorfor dræber I ikke bare hinanden alle sammen?
Det ville jeg elske.
Godt. Lad os komme videre.
- Jeg kan vist ikke sove her. - Hvad? Hvorfor ikke?
Fuglene. Min mor satte mig i et bur med fugle. Vi kæmpede om brød.
I er bur?
Folk tror, kanariefugle er søde. De er monstre.
Jaså.
- Har du hørt om duellen? - Jeg forbød den.
- Hvad? Nej. - Det er en arkaisk løsningsmodel.
Jeg støtter let uforstående dit ønske om fremskridt og forandring -
men ikke alt i Rusland bør forandres.
Ville du lade Grigor dræbe Maxim?
Jeg er bekymret for Grigor. Maxim er helt skudt af.
Men vi gør det for Maxims skyld.
Absurd, men fortsæt for underholdningens skyld.
Hans kone rider en anden mand i salonen foran hans venner.
Han må kunne se dem i øjnene. Bagefter kan de komme videre -
og alle, især han, bevarer ære og værdighed.
Så fortsætter alt som før.
- Jeg forbyder det. - Det er en fejl.
Din mening noteret og ignoreret.
I Rusland er den eneste vej ud af ægteskab døden.
- Noteret med interesse. - Meget morsomt.
- Tak. Hvordan ser jeg ud? - Blændende smuk.
Forpulet blændende smuk.
Dueller hindrer tusinder af drab på ægtefæller hvert år.
Adelen må have afløb for sorg og frustrationer.
Det giver dem handlekraft. Og det er en fed morgen.
Spil, kaffe, foie gras med Bloody Mary.
Jeg forbyder det. Det er sket.
- Skrev du, at der er dødsstraf? - Nej.
Uden dødsstraf vil alle ignorere det.
Peter. Du dræbte ham da ikke, vel?
- Du må være mere specifik. - Orlo.
Nå, for fanden. Ham havde jeg glemt. Nej. Jeg ville gerne, men nej.
Lyver du?
Nej. Den slattenpik prøvede på at dræbe mig to gange.
Havde jeg dræbt ham, men det har jeg ikke, ville jeg fable løs om det.
Jeg ville skrive et digt om det og bede Velementov læse det højt.
Ja. Godt.
Så rejste han altså rent faktisk. Sært.
- Og svagt. - Ja, og svagt.
- Ambassadør. - Johnny!
- Lad os drikke. - Ja!
Slut dig til hustruerne, min kære.
Jeg ser, De har mødt vores anden ærede gæst.
Mr. Glover, den amerikanske ambassadør. Mr. Johnny Quirkton.
- Javel. - Goddag.
D'damer.
Lad os nu nyde en dejlig middag og glemme uoverensstemmelserne.
- I skal dø, pikhoved. - I lige måde.
- D'herrer. - En spøg. Glæder mig.
Skøn spas, at De kalder Dem ambassadør.
Sid ned.
- Velkommen, alle sammen. - Mon ikke.
Den forpulede menu er en katastrofe.
Smid det ud. Vi begynder med kalvekød og figner samt grillet due.
Så ruller vi det i mit citron- og rosmarinsalt.
Ja, nemlig. Salt tilsat smag.
Steg nogle oliven og smør brød med ansjoser og smør. Huzzah.
- Huzzah! - Tak, min kære.
- Du søger altid at bedre vort land. - Det gør vi begge.
- Huzzah. - Huzzah.
Jeg må sige, at De er blændende smuk. Du stråler indeni og udenpå.
Unødvendigt. Og lidt overdrevet, ærligt talt.
Ikke at De ikke er køn. Lidt bleg for min smag, men ...
Nævnte jeg, hvor skønt der er på Menorca?
- Skru charmen på. - Nej.
Hvad mener du?
- Vi er da inviteret. Hent Katarina. - Jeg sagde jo, vi ikke er inviteret.
Hør her ... vagtpost.
Jeg er kejserindens bedste veninde. Vi blev uvenner. Hun mente det ikke.
Hun bad os fjerne Dem med magt om nødvendigt.
Jeg kom for at være venlig! Fandeme utroligt!
Hvor er det dog ydmygende.
Det her er citronsalt.
Og det her er rosmarin.
Jeg vil gerne have lidt.
Gå endelig ned på knæ, hvis De vil.
Lad hende ikke støtte Amerika frem for selveste monarkiet.
Det gør hun da ikke.
Lad mig gøre det klart. I kæmper om min gunst.
Jeg ved ikke, hvem jeg vil støtte, så lad kampen begynde.
Hvis ideer er våben, frygter jeg ikke krigen.
Mine damer og herrer, Amerikas forenede stater.
- Det er ikke et land. - Viva la USA. Fremtiden er nu.
- Godt. - Tak.
Skål for Rusland og Katarina den Store.
Vi skaber et oplyst samfund, der kan udfordre alle -
og vi føres imod det med hendes styrke og disse ideer. Huzzah.
- Huzzah! - Hugo, sæt Dem.
Voltaire. Jeg har læst alt det, De har skrevet.
- Naturligvis. Selv tak. - Og det smadrede mit liv!
De mistede deres land, som en dreng taber et stykke legetøj. Og nu ...
- Skiderik! - Hugo!
- Idealismens kamp. - Meget morsomt.
Giv ham klø, Hugo.
D'herrer, Deres manerer.
Vi fra USA elsker passion.
En kamp, et knald, en formue. Livet!
Sug marven ud!
Storartet ide. Steg noget marv, så citronsalter jeg det.
Lizzie ... det er jo galskab.
Hvorfor er den skid inviteret? Vil hun gøre os til fjender?
- Nej, det ønsker hun ikke. - Jaså.
Hun leger med mig. Jeg vil ikke leges med.
Hvad vil De have?
Jeg vil herfra med røvhullets hjerte i en kuffert og 10.000 soldater.
Så må De levere noget, der huer en kvinde.
Min kæmpe pik?
De har fået noget i øjet. Lige der.
Det er en auktion. Byd.
Han er færdig!
Amerikansk handel vil kue den engelske.
Vort venskab vil frigøre Dem fra den svagelige vogn kaldet Europa.
"Svagelig vogn". Lige vel hårdt. Det er vores koloni. Vores handel.
Derfor vil vi selvfølgelig begunstige Rusland, hvad det angår.
Man kan kun gætte på, hvem der vinder. Jeg kan kun.
Hvad får jeg ud af det? Jeg hører, der er dejligt på Ibiza.
Ibiza? I orden. De må få alle de Baleariske Øer.
Se lige Katarina.
Som et hidsigt møl ved en flot flamme.
Han er typen, man bare har lyst til at ride.
Vilddyr og filosof smeltet sammen.
Hør, Johnny? Og bæverdreng. Kommer I til duellen i morgen?
Der bliver ingen duel.
Tilføjede du dødsstraf til proklamationen?
- Det gør jeg. - Din heks!
Elsker vi ikke alle en god duel?
- Huzzah! - Huzzah!
- Sæt dig. - Folket har talt. Du elsker folket.
Grigor, gå ud og slut fred med Maxim.
Grigor, sæt Dem.
Peter!
Det er blot en harmløs debat. Kejserinden elsker, at vi har dem.
- Jeg må tale med Marial. - Gør det for knægtens skyld.
- Følg ikke andres indskydelser. - Jo. Det har vi alle altid gjort.
Skuffende.
Kan vi lige tale sammen, min kære?
Hvad laver du? Jeg arbejder for Rusland.
- Vil du ikke godt være ... - Ja?
... føjelig og rolig?
Nej, ikke medmindre du river mit hjerte ud og begraver det dybt nede.
Jeg gav dig én regel, og du lovede.
Du kan ikke røvrende England til fordel for nybegyndere -
som spiser udefinerbart kød på gaden og klæder dig af med øjnene.
Afklæder og gør syge og sensuelle ting ved mig med øjnene, snarere.
Og pludselig er du interesseret i Rusland?
Hvor var interessen, da du regerede?
Elendigt! Jeg er ikke færdig. Regerede Rusland elendigt.
Ægteskabsheksen kaldte angreb som dette destruktive for lykken.
Jeg er midt i en snedig strategi så byzantinsk og spektakulær -
at den og beskrivelsen af den ville forbløffe dig, så bland dig udenom!
Nej, nej. Du må få dem til at indgå våbenhvile -
aftale en dato for slaget, opruste på begge sider og gå til den.
- Vi holder os udenfor. - Ny plan.
Skal jeg lade dig kvaje dig? Det er ikke kærlighed.
At lade ens partner leve, som de vil, er kærlighed.
Så forstå, at duellen er hellig for mig og andre.
- Ved du, hvad min far sagde? - Noget latterligt.
Det modsatte. At en mand, der ser sin og en andens dødelighed i øjnene -
har smagt på livets bitre sødme bagest i halsen, og hvert åndedrag -
fra da af tages med taknemmelighed og medfølelse.
- Hold da kæft. - Ja.
Han sagde også, at min utraditionelle opfølgning med en kniv i halsen -
var et stolt øjeblik, især fordi jeg havde skudt fyren i øjet.
God historie. Jeg må tilbage.
Mr. Glover. Jeg vil gerne høre mere om de forandringer, I vil skabe.
Maxim, må jeg lige tale med Dem?
- Vi behøver ikke gøre det her. - Uenig.
Jeg ved, hvordan det er at se sin kone sammen med en anden.
Det er smertefuldt, trist og ydmygende.
Jeg var ham ved hoffet, som alle vidste var gjort til hanrej.
Men man kan komme igennem det. Vi ejer ikke hinanden.
Vi elsker dem, vi elsker og lever med konsekvenserne.
Jeg fandt fred med det.
Og alle ved hoffet så Dem som en ynkelig kælling og lo.
- Hør her ... - Vi ses på grønsværen.
Jeg dræber dig, din lille lort!
Jeg skyder Dem mellem øjnene og sætter mig på Deres hoved -
og fejrer det kage og flødeskum, mens hunde gnaver i Deres døde anus!
Godt. Du er død, lille mand.
- De må ikke dræbe ham. - Jo, jeg må.
Fald ned. Tænk Dem om et øjeblik.
Vi kan hyre en. De skyder begge forbi. Vi beder dem gå 40 skridt.
De får deres duel, alle ler og går glade hjem.
- Hunde, der æder min anus. Kors! - Moderne børn er møgunger.
Vi forandrer alt, min ven. Også stavemåden af "colour".
- Det vover De ikke. - Vi fjerner U'et.
"Rumor", "tumor" og "humor". Ikke for Dem. Kun os.
Blændende. Synes De ikke, Johnny?
- Skiderik. - Gør jer klar. Fremtiden kommer nu.
Den hedder Amerikas forenede stater.
- Den trættende alvor. - Vi kalder det passion og ildhu.
Jeg er helt vild med det.
Godt. Ibiza, alle de Balerariske Øer samt en million pund.
- Til gengæld for 10.000 mænd. - Det lyder godt.
Ambassadør Glover, hvad kan De tilbyde?
- Forandring. - Forpulede narrøv.
- Hvad gør De ved mig? - Hvad?
De blikke, De giver mig, der siger, at De vil -
smide mig på gulvet, snitte min kjole op med en kniv -
og flå den af min nøgne krop og støde løs i min våde fisse.
Eller misforstod jeg? Jeg er en smule nærsynet, så ...
Jeg finder Dem utrolig.
At påpege det åbenlyse er under Deres værdighed.
- Undskyld. - Jeg kan se, de var køn engang.
Og nu er De sgu hærget af sorg og alkohol, og jeg elsker det.
Hold da kæft.
De må ikke støtte dem. Jeg ved, De ikke vil.
Jeg kan se det i Deres øjne.
Sammen med masser af sløve eftermiddage med elskov.
Mine øjne bør vist tage det roligt.
- Jeg ønsker det bedste for Rusland. - Jeg kan se ind i Deres hjerte.
Engang ville mit hjerte have ført an, men ikke længere.
Sig sandheden. Tror De virkelig, De kan vinde denne krig?
Deres tropper og forsyninger er udtømte. En kamp på udmattelse.
Uden forstærkninger må briterne overgive sig om otte uger.
Otte uger.
Fik du solgt noget salt?
Kvinderne virkede let interesserede med din finger langt nede i halsen.
Fik du indgået en aftale? Forhåbentlig ikke med bæversælgeren.
Først i morgen, men hvordan angår ikke dig.
- Jalousi her til aften. - Hos dig eller mig?
- Ærligt talt nok hos os begge. - Stærk kærlighed.
Stærk smerte ved at se en anden narre ens elskede. Han er en nar.
Hvis jeg ville have ham, tog jeg ham.
Og jeg ville tage deres koner, men nej tak. Og dig.
- Hvad? - Du vil irritere mig. Jeg nyder det.
- Jeg er ikke din piknikkedukke. - Min hvad?
Jeg tilgav dig en hel masse. Det giver dig al magten.
Jeg er magtesløs. Du ville dræbe mig. Jeg gjorde intet.
Da hun faldt, så min mor da lykkelig ud?
Krads ikke i såret.
- Du har ret. - Hvem har magten?
Den, der begik en fejl og ved, at han må betale for den for evigt -
og gerne gør det, eller den, han forbrød sig imod -
som dermed har en kæp, hun altid kan slå ham med?
Få mig til at glemme det.
Det er meget tidligt. Skal vi gå i seng igen og glemme det?
Jeg vil hellere se blod sprøjte fra Deres øje på vej i helvede.
Herre jemini. Jeg gør det ikke. Jeg har en stedfortræder.
Godt. I orden. Kujon.
- Måske ... - Er alle væddemål indgået?
Lad os få den traditionelle skål og velsignelse og gå i gang.
Gud venter på alle mænd og drenge med åbne arme.
At vende tilbage til Ham er en hjemkomst.
Må vi gå herfra med æren i behold, genvunden værdighed og højt humør.
- Huzzah. Storartet skål, Archie. - Lad os så skyde.
En, to, tre, fire -
fem, seks, syv, otte, ni ...
Kunne De ikke tale med Katarina om at tilgive Marial?
- Nej, sgu. Hun kan ikke lide mig. - Alle kan lide Dem.
Sandt nok. "Forblændet" er det ord, der ofte bruges.
De må meget gerne lægge et godt ord ind.
Det kan jeg ikke. Vær ikke illoyal.
- Jeg elsker hende. - Eller sentimental.
Deres kærlighed vil visne som hun. Kærligheden til mig er evig.
Jeg er kun enig i dele af det der.
- Pis. Det er slemt. - Hvad fanden er odds for det?
- Smolny? Hvad skete der? - Grigor brugte en stedfortræder.
Gennem øjet på 40 skridts afstand. Frygteligt, men imponerende.
- Hvem? - Hvad skete der?
Jeg vandt. Vi ses derhjemme.
Er den anden ... død?
Vi må hæve den tilladte alder for dueller til 12 år.
Det har vi da lært af i dag.
Det her sted ...
Nu vil du vel sige noget betydningsfuldt. Jeg springer over.
I guder, altså.
Jeg beder ikke. Slap af.
Ambassadørerne venter.
Ja. Hvor længe vil det tage at sende tropper til briterne i Louisiana?
- Vi anslår det til seks uger. - Godt. Tak. Send ham ind.
- Johnny. De nød vel middagen? - Pragtfuld.
Selv om jeg lå søvnløs over truslerne mod kongens sprog.
Vi kan have tropper fremme hos jer om ti uger, ikke, Velementov?
- Ja. Ti. - Ti? Jeg håbede på seks.
- Vi kan nok godt nå det på ni. Ikke? - Ved mit liv, ni.
Rusland har naturligvis monopol på rabarberhandelen.
Prisen er fastlagt på 20.000 pr. skæppe.
- Ja. Næsten lige så meget som guld. - Vi vil have prisen højere end guld.
Gavnligt at sidde på handelen af verdens mest dyrebare vare.
24. Jeg må have det som skriftligt løfte.
- I god tro? - Tropperne er fremme om ni uger.
- De har mit ord. - Det er en aftale.
Pragtfuldt. Godt.
Jeg vil nødig afslutte, for det har været så sjovt.
Men så har vi en aftale. Huzzah.
- Forsvar så alle monarkierne. - "Color"? Forpulede vilddyr.
- Nydeligt klaret. - Spil er sjovt, lader det til.
De kan gå, Velementov.
Send ham ind!
Mr. Glover.
Jeg kan med glæde fortælle Dem, at De får Deres penge og forsyninger.
Og de får deres tropper. Desværre et par uger for sent.
Amerika og Rusland bliver venner for evigt.
Forbundne af progressive ideer og et opløftet folk.
En fælles ild i vores hjerter for menneskehedens bedste.
- Jeg tror på det. - Det gør jeg også.
Jeg tager afsked ... modstræbende.
Der er vist stadig en enkelt sag, der stadig er på tale.
Er der?
- Hør ... duellen. - Jeg har hørt det.
- Du er vel vred. - Egentlig ikke.
Forandring er svær, men jeg har en plan for den.
Og så kneppede jeg ambassadøren på mit skrivebord. Det lettede.
- Morsomt. - For vores skyld.
Og fordi jeg havde lyst. Jeg ved, du bliver vred -
lider smerte og får knust dit hjerte en smule.
Hvad fanden?
Det svarer ikke til at kneppe og dræbe en forælder -
men det genopretter en smule af balancen mellem os.
- Fandens. - Det gør ondt. Jeg forstår.
Men du forstår også. Du bør nok smadre noget.
Det tænkte jeg nok.
- Klarer du dig? - Ja. Jeg ...
Det er jo kun knepperi, så ... det er så det. På en måde klogt.
Jeg er ked af, at jeg gjorde det imod os.
Jeg er også ked af det.
Men vi kommer videre. Vi kommer altid videre.
Ja. Vores forpulede kærlighed kan bære alle byrder.
- Du er min store kærlighed. - Og du er min.
- Var han god? - Ikke specielt.
- Var mor? - Ikke specielt.
- Vi ses senere. - Vi ses senere.
Sørg for, at min mand ikke dræber ambassadøren.
- Han rejser vist nu. - Godt.
- Jeg føler, at det er min skyld. - Ja. Det er det også.
- Peter? - Hvad er der galt?
- Hun kneppede med en anden. - Det gør mig ondt.
De aner ikke, hvor slemt det er, at en anden rører ens kone.
- Det er sgu en pinsel. - Jeg kan ikke forestille mig det.
Så, lille skat.
Det føles så velkendt. Og rigtigt.
Tak, kære venner.
Jeg klarer mig. Godt. Lad os så dræbe den narrøv.
- Skiderik! - Fortalte hun Dem det? Hvad fanden?
Nej, det går.
Jeg æder dig sgu! Jeg skal ...
Godt spillet. Begge rejste tilfredse herfra. Rusland endnu mere tilfreds.
- Tak. Jeg er kun lige begyndt. - Det blik kender jeg. Farligt.
- Og? - Jeg elsker det.
- Jeg kneppede Glover. - Beskyttet?
- Naturligvis. - Gudskelov. Storartet.
Ved du, hvad vi har brug for?
Vi, folket, samlet i et kæmpe lokale -
og så begynder vi at få lortet ordnet. Sammen.
- Sætter De en stopper for det? - Ja, i tide.
Det er sundt, at de får det ud af systemet.
Tekster: Josephine Salome Ulnits Iyuno