Маря, Маря.
- Не мисли за това. - Не мисля.
Проклетата Екатерина!
Ето, знаех си.
- Освен това сме в салона. - Да.
Има ли мляко?
- Ти сериозно ли? - Съжалявам.
Георгина е в покоите ми, а Максим...
Не искам да го правя пред дете.
Всичко ще бъде наред.
Разбира се.
Къде беше?
Млъквай и заспивай, Максим.
В Е Л И К А Донякъде истинска история
Избери оръжието си
За какво мислиш?
За работа.
Трябва да бъда различен водач.
Да се осланям на разума, а не на наивното си сърце.
И аз така правех.
Вече не съм младата булка, която пристигна тук.
Идеализмът и умението ми да държа речи са важни,
но също така и печеленето на битки.
Напредъкът не се уповава само в блестящи и краткотрайни слова,
но и в камък и дърво.
Наистина те бива в думите.
Като болестно състояние е. Трябва да престана.
Ами ти?
Какво се върти в главата ти, съпруже?
За сол. Мога добавя вкус към нея -
например лимон, мащерка или пък шоколад. Налудничави мисли.
Наистина.
Не мога да спя повече в тази стая. Наръгах човек.
- Ще спим в моите покои. - Разбираемо.
- Надявах се да правите бебе. - Навит съм.
Помня момента, в който заченах с Игор.
Цялото ми тяло изтръпна.
Сякаш бях погълнала комета,
а очните ми ябълки горяха.
Загубих съзнание, а когато се свестих, Петър се взираше в мен,
- а наоколо миришеше на сяра. - Леле.
Британският посланик е тук.
Джони? Обожавам го.
- Дошъл е при мен. - Ще те придружа.
Съгласна съм.
Звучеше, сякаш ми даваш разрешение.
- Така ти се е сторило. - Най-вероятно.
Аз съм мъж с бурна кръв и правя, каквото си поискам.
Аз съм императрицата на Русия и имам среща с държавен глава.
- Аз. - Туше и аз.
- Няма такъв израз. - Звучи ми като любовна игра.
Оттук виждам как се е надървил Петър.
Вярно.
Ще се видя с посланика след половин час.
Първо трябва да вразумя съпруга си.
Отлично.
- Не? - Не.
Не, не.
Мога да ви опъна отзад, докато ги наблюдавате.
Така зададен, въпросът съсипва тръпката от предложението,
затова ще откажа.
Нямаше комета.
Ела да поздравиш Джони.
- Така и смятах. - Държа на едно правило.
Да не чукаме и убиваме роднините си?
Две правила. Това, и да не ми се бъркаш в работата.
Знай си мястото,
а то е точно тук, под мен.
Нямам нищо против.
Бремето на Русия лежи на твоите плещи.
Сол с вкус на секс. Ще се продава като топъл хляб.
- Петър! - Джони!
Носят се слухове, че сте мъртъв.
Не съм, но се радвам да видя радостта и страха в очите на хората.
Някои се надяват, че съм призрак, който ги преследва.
- Добре дошли... - Танцувайте валс с мен.
Каква невероятна нощ беше.
- Завърти се, завърти се. - И надолу.
Господа, много е приятно и забавно, но ме чака натоварен ден.
Скъпи, иди да нагледаш Павел. Уреди да ни преместят в покоите ми.
От девическото училище те очакват,
за да изберете панделка с кауза.
Разбира се. Звучи чудесно.
Тази сутрин го яздих, докато не ме помоли за милост.
Ура!
- Императрице. - Забелязахте ме. Много мило.
Седнете, моля. С какво може да ви помогне Русия днес?
Чувал съм много за вас.
Безмилостна, умна и желана от всеки мъж, който ме зърне?
Нещо такова.
Заета съм, затова нека пропуснем любезностите.
Страната ви умело крие чудовищния си апетит
за кръв, пари и чужда земя, затова минете направо на въпроса.
Не можех да проумея как сте надхитрили Петър,
но вече започвам да схващам.
- Американската колония. - Войната за независимост.
Гледаме да не я наричаме така.
Война на неблагодарността. Нищо повече от селски бунт.
Нужна е твърда ръка.
Успяхме да ги понабием, но все още не сме ги надвили.
В интерес на всички монархии е да заровим идеята в земята,
заедно с всички, които вярват в нея.
- Какво искате от нас? - Десет хиляди войници.
Ще ги превъзхождаме числено. Нужна е само една последна атака.
Ще засеем нивите с тяхната кръв, а дисциплината ще бъде реколтата.
Какво ще спечеля?
Чували ли сте за остров Менорка?
- Край Испания? - Ще бъде ваш. Красиво местенце.
Ходя два пъти годишно, за да ям портокали гол.
- Невероятно е. - Но недостатъчно.
Както и съюз с най-великата сила в Европа,
който Русия често търси.
Ура!
Жалко.
Това е добра възможност за вас. Виждам, че сте находчива.
Добро умозаключение.
Ще си помисля. Свободен сте. Оставете чашата.
Сложете го под езика си.
Жлъчка от бременен бобър.
Ще отвори яйчниците ви като гроба на Иисус на третия ден.
Не знам дали искам да забременея толкова скоро. Заета съм.
Наследник и резерва. Важно е да се подсигурите.
Освен това Петър откри таланта си. Бащинството.
Ще го държи зает, докато вие управлявате.
Винаги имате готов отговор за всичко.
Изразявам любовта си чрез добре премислени действия.
Вие сте модел за подражание на новото ми "аз".
Англия иска услуга.
Ще ни дадат остров Менорка, ако им заемем войници.
Американският посланик е тук.
Те дори не са държава,
защо изобщо се нарича така?
По-правилно е да се каже, че един мъж от Америка е тук.
Интересно.
Да ги държим далеч един от друг.
Русия!
Подай ми доматеното пюре.
Максим.
Масово клане.
- Тръгвам си. - Не може.
- Какво? - Забранявам ти.
Не си играй с търпението ми, жено.
- Максим. - Мога да го подуша по теб.
Наистина ли?
Смърдя на него. Всъщност е много приятно.
Ще се държа по-мило с него. Благодаря.
- Ако излезеш от стаята... - Приятен ден.
Всички в двореца ти се присмиват.
Сигурно трудно се концентрираш при толкова мъже на колене пред теб.
Затова са молитвите.
Помогни ми с Екатерина.
Налей малко разум на отвратителната кучка.
Научи се на търпение и намали псувните.
Значи сега те харесва.
Да, и на мен ми допада.
Искам да бъде в приятелски взаимоотношения с Църквата.
Изчакай нещата да се уталожат. Намери си занимание в двореца.
Поработи върху брака си.
Не успя да се сдържиш, нали?
Заздравете връзката си като двойка,
а когато тестисите му паднат ще го изпратим във военно училище.
Много смешно.
Говори с Екатерина.
Маря, когато човек те заобича,
трудно може да те замени.
Остави я да почувства загубата ти и ще те потърси.
Не бъркай с пръст в раната.
Знам, че си прав.
Както винаги. Истински дар.
Ще се успокоя.
Императрице,
кръвта ми кипва и очите ми се пълнят със сълзи, когато говоря за това.
Хората сами ще определят живота си
и заедно ще създадат визия за обществото, което искат.
Ще се събират и ще упражняват ценностите си.
Ние, хората. Като един грандиозен експеримент.
Точно така.
Наясно съм как се опитахте и се провалихте.
Идеализмът ви свети ярко,
но е трудно да изкараш хората от блатото,
в което са плували стотици години.
Провалите ми са простими?
Благородни са.
А след като ви срещнах, съм уверен, че ще се справите.
Притежавате необходимото.
Прав сте. Ще успея.
Харесва ми, че се опитвате да създадете съюз
между страстния идеализъм и тънкото изкуство...
Казваме му "да нагазиш в лайната".
Именно!
Аз също се опитвам да нагазя в лайната.
Може ли да спрем за минутка? Красотата ви ме разсейва.
Трябва да си събера мислите.
Кажете ми, когато успеете.
Проклет да съм, едва ли ще е скоро.
Но работата ми за хората налага
да ви помоля за заем и доставка на оръжия от Русия.
Доста ни нараниха, но и ние не се дадохме.
Не ни достигат оръжия, но сме на прага на победата.
Разбирам. Искате да ви помогнем да ги довършите.
Хората го искат.
Русия и Америка ще бъдат свързани завинаги.
Извинете, привлекателен господине. Трябва да поговоря с императрицата.
- Очевидно е, че съм заета. - Не ми пука. Длъжница сте ми.
Стоите тук заради мен. Сега го обичате,
макар да изчука и уби майка ви,
а аз съм наказаната?
Извинете ме, г-н посланик.
Поех ангажимент за душевноболните в Русия и трябва да го изпълня.
Достойно. Понякога се успокояват, когато насочиш светлина в очите им.
Ще го пробвам. Ако не стане, ще я спукам от бой.
- Какво искаш? - Да се сдобрим.
- Няма да стане. - Съжалявам.
Исках да се държа спокойно.
И двете знаем, че...
Ще усетите празнота в сърцето си и ще поискате да се върна.
Засега не съм почувствала подобно нещо.
Изпитах чувство на освобождение от разкриването на тайните на човек,
който би манипулирал и смазал сърцето ми при всяка прищявка.
Точно аз винаги съм изпълнявала вашите прищевки, императрице.
- Заета съм. - А на него му простихте?
Вие сте марионетка на пениса му.
Стража, отведете Маря далеч от погледа ми.
Стига...
Надявам се ще се съгласиш, че ти дадох мъдър съвет.
Съгласна съм.
Ще го повторя: "ние, хората".
Не кара ли кръвта ви да кипи?
Ще започнат декларацията за независимост с тези думи.
- И ние имаме нужда от такава. - Ние вече сме независими.
Защо бихме предпочели тези търговци на бобри пред англичаните?
Те ще надвият. Кръвожадни са.
Чаша кръв и чаша чай. Трябва да заемем тяхната страна.
Да изградиш страна от нищото,
от първите принципи на просвещението,
без калта на миналото да те дърпа назад.
Всички мъже и жени ще са равни
и ще преследват щастието си както сметнат за добре.
Много добро описание на анархия.
Добре ще е да сме приятели с британците.
Не ни подкрепиха за Швеция, а това ни рани.
Ако станат наши съюзници, никой няма да ни закача.
Може да се нуждаем от помощта им срещу османците.
Какво биха могли да сторят американците?
Сбирщина от търговци на еноти и религиозни фанатици.
Приличат на някаква комуна.
Без централен орган, който да угаси пожарите на местата,
където се събират хората в името на Бога.
Ще им помогнем. Орлов ще има мнение.
Той...
Не знам.
- Мисля, че си тръгна. - Изостави каузата.
Винаги му е липсвала смелост.
Катя не беше задоволена след нощта, прекарана в неговата компания.
Понякога я заварвах да мастурбира в църквата.
- Замълчи, архи. - Да се върнем на темата.
Не искаме англичаните да ни бъдат врагове.
Ще намеря Орлов.
- Лимон. - Портокал.
Не, смес от двете.
- А в комбинация със змиорка? - Невероятно.
Аркадий, ще ми обърнеш ли малко внимание?
- Изглежда зле. - Смърди отвратително.
Провеждам дегустация на сол. Разкарайте се.
- Ще се оправи ли, Винодел? - Разбира се. Медицината напредва.
Личинки.
Личинки? В корема ми?
Ще изядат мъртвата тъкан и ще сте като нова.
Звучи изумително. Може ли да гледаме?
Разбира се. Две лъжици.
Мамицата му, гледай само.
Григорий Пьотр Василий Димов.
- Как си, Максим? Виж тези личинки. - Ще се наведете ли?
По-ниско.
- Какво... - Трябва да защитя честта си.
Предизвиквам ви на дуел, за да получа удовлетворението си.
Дуел?! Гениално!
Няма да се дуелирам с теб, Максим.
Какви ги блещиш?
- Вдигни ръкавицата. - Не се дръж като капут.
- Той е на десет. - На 11 г.
Ще те чакам в гората, шибаняко.
Не яж.
Никой не иска дебела жена.
Какво става?
Предизвика ме на дуел.
Максим!
Да, скъпа?
- Вземи си ръкавицата. - Не.
Върви и си вземи шибаната ръкавица.
Няма.
Чуваш ли какво ти казвам?!
- Гъделичкат ме. - Това е добър знак.
Повикайте ме, ако се появи пяна. Ще ви остава един час живот.
Къде се дяна Григорий?
Отиде да се упражнява в гората.
- Наложница. - Курва.
Виж ми корема, кучко.
Опълчи се на императрицата. Трябваше да се целя в главата ти.
- Сериозно ли говориш? - Без резки движения,
за да не попаднат в белите дробове.
Никой не ти вярва, Георгина.
Дано един ден видиш светлината, която императрицата внесе,
мила моя Татяна.
Гледай как този проклет Волтер
посажда семената на унищожението.
За сифилис ли говориш?
Визирам тъпите му идеи, но явно и сифилис.
- Къде е Екатерина? - Търси Орлов.
Ще използва четвърти коридор.
Ясно. Така как е?
Много въздействащо.
Благодаря.
Мисля, че го е сполетяло нещо ужасно.
- Не смяташ, че си е тръгнал? - Не би ме изоставил.
- Правил го и преди. - Имате право.
Но тогава се сбогува с мен.
Мислеше, че съм го предала.
Да.
- Благодаря. - Вината не е ваша.
Едно е да четеш всички тези книги.
Съвсем друго е да ги разбереш
и да ги приведеш в действие.
Вероятно ви е трудно да гледате колко са разочаровани хората от вас.
Израженията на лицата им,
тонът на гласовете им, погубените им надежди.
Не е точно така.
Простете.
Разговорът пое в грешна посока.
Нямах намерение да ви говоря така.
Разстроена си.
Ще разбера какво се е случило с него.
Тръгнал си е, Катя.
Хуго?
- Мамка му. Извинете ме. - Плачете.
Непривично за мъж.
Получих вести от Швеция.
Проклети кланета.
Демокрацията е полудяла. Трябва да наложите санкции.
Не мога, Хуго.
Видях онзи американец.
Целият свят гори.
Вълнуващ човек с невероятна идея.
Навремето споделяхте същия идеал.
Да, бил съм по този път.
Защитете се.
Подкрепете англичаните, за да не плачете сама в коридора.
Сиренето ми липсва.
Ужасявам се, че може никога да не видя Стокхолм.
Много съжалявам.
Защо загубихте?
- Сериозно ли? - Да.
Избършете фалшивите си сълзи и бъдете откровен.
Добре изиграно.
Честността.
Това ме прецака.
Вярвах в доброто у всеки
и смятах, че ще са ми благодарни за свободата, която им дадох.
Нямах контрол и не изиграх картите си добре.
Повярвах в народа.
Срамувам се да го призная на глас.
Не е срамно. Означава, че имате добро сърце.
Вероятно твърде добро.
- Сега вече са истински. - Да.
Оставям ви, за да се наплача на спокойствие. Извинете ме.
Малко, тъжно шведче.
Елисавета, нека поканим посланиците на вечеря.
Нали искахте да ги държим далеч един от друг?
Кое му е забавното на това?
Дванайсет стъпки. Започваме.
Едно, две, три, четири, пет, шест,
седем, осем, девет, десет,
единайсет, дванайсет.
Трудно ми е да се прицеля.
Нормално е да се целиш към главата на пораснал човек.
- Той със сигурност има предимство. - Малка мишена.
Освен това е дете. Един бог знае какво ще му скимне.
Трябва да си готов на всичко.
- Готов съм. - Не чукай жена ми!
Да ви го начукам.
Беше страхотно. Павел се засмя.
Скоро ще види първия си дуел.
Това са моментите между баща и син.
Първият дуел, първото убийство, първото чукане в карета,
първият фазан със сос от грозде.
- Ще поговоря с хлапето. - Майната му. Просто го направи.
Но не би искал да утрепеш малкия пикльо.
Пробвай се да ме раниш.
- Наистина ли? - Да.
Цели се в лявото рамо. Придържам Павел с дясното.
Веднъж сънувах, че ме убиваш.
- Наистина ли? - Григорий.
- Здрасти. - Какви ги вършиш, по дяволите?
- Няма да се биеш с него. - Но той ме предизвика на дуел.
Трябва да се упражняваме, затова си обирай чукалата.
Държа Павел!
- Шибана... - Достатъчно! Изчезвай, Маря.
Ще говорим по-късно.
Защо не се изтрепете един друг?
Ще ми се понрави.
Да продължим.
- Не мога да спя тук. - Защо?
Заради птиците. Майка ми ме затваряше в клетка с птици
- и се борех с тях за трошички хляб. - В клетка?
Хората мислят канарчетата за сладки, но са шибани чудовища.
Ясно.
Чу ли за дуела?
- Забраних го. - Какво? Не.
Архаичен метод за разрешаване на различия.
Макар да аплодирам желанието ти за развитие и прогрес,
не всичко в Русия трябва да се промени.
Ще позволиш на Григорий да убие Максим?
Тревожа се повече за Григорий. Максим е непредвидим.
Но всъщност правим това за малкия.
Звучи абсурдно, но продължавай.
Съпругата му се чука с друг мъж пред неговите приятели.
Срам го е да ги погледне в очите.
След като въпросът се разреши,
той ще е защитил честта и достойнството си
и тримата ще продължат както досега.
- Забранявам го. - Голяма грешка.
Мнението ти е чуто и игнорирано.
В Русия само смъртта може да разтрогне един брак.
Слушам те с интерес.
- Забавно. - Благодаря.
Как изглеждам?
Зашеметяваща си.
Шибано зашеметяваща.
Дуелите спасяват живота на хиляди съпрузи всяка година. Довери ми се.
Благородниците имат нужда от отдушник за проблемите си.
Дава им някакъв контрол над живота и подобрява утрото им.
Хазарт, кафе, блъдимери с гъши дроб.
Вече го забраних.
- Написа ли, че наказанието е смърт? - Не.
Тогава всички ще го игнорират.
Петър.
Нали не си го убил?
Бъди малко по-конкретна.
- Орлов. - Мамка му, забравих за него.
Не. С най-голямо удоволствие, но не съм.
- Лъжеш ли ме? - Не!
Този провиснал, малък шибаняк се опита да ме убие два пъти.
Ако го бях убил, нямаше да спра да се хваля.
Щях да напиша стихотворение
и да накарам Велементов да го прочете на висок глас.
Добре.
Значи наистина си е тръгнал. Странно.
- И слабохарактерно. - Така е.
Г-н посланик.
Джони! Да пием.
Да.
Присъедини се към съпругите на посланиците, мили.
Виждам, че сте се запознали с другия ни почитаем гост.
Американският посланик г-н Гловър.
Г-н Гловър, това е г-н Джони Куърктън.
- Господине. - Дами.
Вярвам, че можем да се насладим на вечерята
и да забравим за противоречията си.
- Ще умреш, шибаняко. - Да ти се връща.
Шегувам се. Приятно ми е, господине.
Много забавно да се наречете посланик.
Седнете, моля.
Добре дошли.
Да, добре дошли. Менюто е под всякаква критика.
Зарежете го. Ще започнем с телешко в смокини.
Изпечете тиква, която ще овкусим с моята сол с лимон и розмарин.
Да, точно така. Овкусена сол.
Изпържете маслини и донесете хляб с масло и аншоа. Ура!
Благодаря ти, скъпи. Винаги готов да подобриш страната ни.
Също като теб.
Наздраве.
Не мога да не отбележа, че изглеждате ослепително.
Сияете отвътре и отвън.
Излишно и прекалено.
Не че не сте красива.
Твърде бледа сте за моя вкус.
Споменах ли колко е красив Менорка?
Бъди чаровен.
- Не. - Как така?
Сигурна съм, че сме поканени. Повикай Екатерина.
Казах ти, че не сме поканени.
Слушай какво...
... пазачо.
Аз съм най-добрата приятелка на императрицата.
Да, леко се посдърпахме. Не говореше сериозно.
Нареди да ви отстраня принудително, ако се наложи.
Щях да се държа добре. Мамицата му!
Това беше унизително.
Сол с вкус на лимон.
А тази е с вкус на розмарин.
Бих желала да опитам.
Направо застани на колене и му свали гащите.
Не й позволявайте да заеме страната на Америка.
Сигурен съм, че не би го сторила.
Искам да уточня,
че се състезавате за услуга.
Не знам накъде клоня, затова нека битката да започне.
Ако идеите са оръжия, войната не ме плаши.
Дами и господа,
за Съединените американски щати.
Дори не са страна.
Да живее САЩ! Бъдещето е пред нас.
Добре. Благодаря.
За Русия и Екатерина Велика.
Ще създадем просветено общество, достойно за завист,
което ще попие от нейната сила и знания.
- Ура! - Ура!
- Седнете, Хуго. - Волтер.
Прочел съм всичко, което сте написали.
Разбира се. Не ми благодарете.
Прецакахте живота ми!
Изгубихте страната си като дете - играчката си,
а сега...
Шибаняк!
Хуго!
Битката на идеите, жено.
Много смешно.
Покажи му, Хуго!
Господа, дръжте се прилично.
В Америка обичаме страстта.
- В битките, в леглото, в парите. - Не!
- В живота. Изяж му мозъка! - Мразя те!
Страхотна идея. Изпечете малко костен мозък.
Елисавета, какво се случва? Защо угажда на този женчо?
Нима иска да станем врагове?
Не е това.
Разбирам. Играе си с мен.
- Няма да стане. - Какво искате?
Искам да си тръгна със сърцето му в куфарче
и десет хиляди войници.
Тогава трябва да предложите нещо, което би задоволило всяка жена.
Огромният ми пенис?
Имате нещо в окото. Ето... тук.
Това е търг. Наддавайте.
Изгуби съзнание.
Търговията ни ще надмине британската.
Приятелството ни ще ви откачи от болния вагон, наречен Европа.
"Болен вагон". Малко грубо.
Вие сте наша колония и търговията е наша.
Ние ще дадем полагаемото на Русия.
Но всичко зависи от това кой ще победи.
А какво ще спечеля аз сега?
Чувала съм, че в Ибиса е хубаво.
Няма проблем. Всички Балеарски острови ще са ваши.
Погледнете Екатерина.
Прилича на превъзбуден молец до красив пламък.
Всеки би яхнал такъв мъж.
Да слееш животинското с философското.
Джони, бобърче,
ще присъствате ли на дуела утре?
Няма да има никакъв дуел.
Добави ли "наказуемо със смърт" към прокламацията?
Ще го направя.
Вещица. Всички обичаме дуелите.
- Ура! - Ура!
Хората се произнесоха, а ти уважаваш мнението им.
Григорий, отидете да се помирите с Максим.
Стой си на задника.
Петър?!
Закачлив дебат, господа. Императрицата си пада по такива.
- Отивам да видя Маря. - Григорий.
Направи го за детето. Не живей според нечий прищевки.
Правил съм го цял живот. Не е нищо ново.
Разочарован съм.
Може ли да си поговорим, скъпи?
Какви ги вършиш?
Опитвам се да сключа сделка.
Не можеш ли да си... отстъпчив и послушен?
Ще се наложи да изтръгнеш сърцето ми и да го заровиш дълбоко в земята.
Помолих те за едно нещо.
Не можеш да прецакаш Англия заради колония от парвенюта,
които ядат тръбички с неидентифицирано месо
и хляб на улицата и които те зяпат с похот.
По-правилно е да кажеш, че ме разсъблича
и изпълнява чувствени действия с поглед.
И откога те вълнува Русия?
Къде беше, когато я управляваше?
Лошо. Не си довърших изречението.
Управляваше Русия лошо.
Тези небрежни подмятания разрушават брачното блаженство.
Изпълнявам хитра стратегия, така византийска и ослепителна,
че би се озадачил на сложността й и думите,
с които бих я описала, затова стой настрана!
Не. Накарай ги да прекратят огъня,
да определят ден за битка, въоръжи и двете страни...
- Имам различен план. - Нека не се намесваме.
Искаш да бездействам, докато се проваляш? Това не е любов.
Любов е да оставиш другия да прави каквото реши.
Тогава приеми, че дуелът е свещен за мен и останалите.
Знаеш ли какво ми каза баща ми след първия ми дуел?
- Нещо откачено. - Напротив.
"Мъж, който се изправя срещу смъртността си,
е вкусил горчивата сладост на живота в гърлото си
и всеки негов дъх оттук насетне ще бъде изпълнен с признателност."
- По дяволите. - Също така каза:
"Като баща се гордея се с решението да забия нож в гърлото
на опонента си, особено след като преди това го застрелях в окото".
Чудна история. Трябва да се връщам.
Г-н Гловър, бих искала да чуя още за промените, които планирате.
Максим,
може ли да поговорим?
Не е нужно да го правим.
Не съм съгласен.
Знам какво е да гледаш жена си с друг.
Колко тежко, болезнено
и унизително е.
Целият дворец знаеше, че съм рогоносец.
Но има как да се справиш.
Не се познаваме.
Влюбваме се в някого и живеем с последствията.
Примирих се с това.
Затова целият дворец те смяташе за жалка кучка и ти се присмиваха.
- Виж какво... - Ще се видим в гората.
Ще те убия, малко лайненце!
Ще те застрелям между очите, ще седна отгоре ти,
ще ям торта и ще празнувам,
докато песове се хранят с мъртвия ти анус.
Добре.
Мъртъв си, дечко.
Не можеш да го убиеш, Григорий.
- Разбира се, че мога. - Успокой се.
Трябва ти секундант. Ще наемем някого.
Ще изгърмят много патрони. Ще извървят 40 крачки.
Хората ще се насладят на дуела, всички ще се посмеем.
Песове ще ядат мъртвия ми анус.
- Мама му стара. - Днешната младеж.
Ще променим всичко, приятелю,
- включително правописа. - Не бихте посмели.
Ще премахнем всяка буква, която не се произнася.
Обявяваме бунт на безгласните.
- Изумително. Не мислите ли, Джони? - Шибаняк.
Пригответе се, защото бъдещето е тук
и се нарича Съединени американски щати.
Това уморително убеждение.
Наричаме го огън и страст.
На мен много ми харесва.
Ибиса и Балеарските острови
плюс един милион лири срещу десет хиляди войници.
Звучи добре.
Посланик Гловър, вие какво предлагате?
Промяна.
Чекиджия.
- Какво ми причинявате? - Моля?
Погледите ви ми казват, че искате да ме вземете,
да разпорите роклята ми с нож,
да я разкъсате от голото ми тяло и да обладаете мократа ми вагина.
Или съм разбрала погрешно? Все пак съм късогледа...
Намирам ви за невероятна.
Не изричайте очевидното, Велементов. Не ви отива.
- Съжалявам. - Били сте красив,
но сега сте опустошен от мъка и алкохол. Много ми харесва.
Да му се не види.
Не се съюзявайте с тях. Знам, че не го искате.
Виждам го в очите ви.
Също и много лежерни следобеди, прекарани в любене.
Трябва да укротя очите си.
Искам най-доброто за Русия.
Познавам сърцето ви. Виждам го.
Навремето се осланях на него,
но вече не.
Кажете ми истината. Смятате ли, че можете да спечелите войната?
Войските и запасите им се изчерпаха.
Изтощени са.
Без подкрепление ще се наложи да се предадат след осем седмици.
Осем седмици.
Продаде ли някаква сол?
Жените изглеждаха заинтригувани, докато смучеха пръстите ти.
Сключи ли сделката? Надявам се не с търговеца на бобри.
Ще приключа утре, но не е твоя работа как.
Тази вечер имаше ревност.
От теб или от мен?
Подозирам, че и от двамата.
Болезнено е да гледаш как друг повдига интереса ти.
- Той е голям тъпанар, между другото. - Ако го исках, щях да го имам.
А аз щях да имам жените им, но не ги искам.
- А ти... - Какво?
Обичаш да ме дразниш.
Харесва ми.
Не съм марионетка на пениса ти.
- Какво? - Простих ти много неща.
Това ти предоставя цялата власт.
Беззащитен съм. Опита се да ме убиеш и не сторих нищо.
Майка ми изглеждаше ли задоволена, когато падна?
Не посипвай сол в раната.
Прав си.
Кой държи цялата власт?
Този, който сгреши и никога няма да изкупи вината си,
макар да не спира да се опитва,
или този, който бе предаден
и разполага с коз срещу другия?
Накарай ме да забравя.
Раничко е. Да се върнем по леглата и да забравим за всичко това?
Предпочитам да гледам как кръвта шурти от очите ти по пътя за ада.
Мама му стара.
Няма да го направя. Имам секундант.
Добре.
Страхливец.
- Може би... - Ако сме готови,
нека вдигнем наздравица и да започнем с дуела.
Бог очаква всички мъже
и деца с отворени обятия.
Завръщането при Него е като завръщане у дома.
Нека отстоим честта си, възстановим достойнството си
и повдигнем духа си.
Ура! Страхотна реч, архи.
- Да стреляме. - Да!
Едно, две, три, четири,
пет, шест, седем,
осем, девет, десет...
Можете да убедите Екатерина да прости на Маря.
Маря може да си го начука. Не ме харесва.
- Всички ви харесват. - Истина е.
Оглупяват от любов по мен.
Ще се радвам, ако се застъпите за нея.
Не мога. Григорий, не бъди неверен.
- Обичам я. - Нито пък сантиментален.
Любовта ти към нея ще изсъхне с годините. А към мен е вечна.
Съгласен съм само с част от думите ви.
Лоша работа.
Какви са шансовете това да се случи?
Смолни?
- Какво се случи? - Григорий използва секундант.
Уцели го в окото от 40 крачки. Ужасно, но и доста впечатляващо.
Кого? Какво се случи?
Аз спечелих. Ще се видим у дома.
Другият е мъртъв?
Трябва да вдигнем възрастта за дуелиране на 12 г.
Взехме си добра поука.
Това място.
Ще кажете нещо смислено, нали?
Ако нямате против, ще пропусна.
Мили боже.
Спокойно, не се моля.
Посланиците ви чакат.
Да.
Колко време ще отнеме на войските да стигнат до британците в Луизиана?
Около шест седмици.
Добре, благодаря. Поканете го да влезе.
Джони. Надявам се, че вечерята ви е харесала.
Заплахите към езика на краля ме държаха буден цяла нощ.
Можем да ви изпратим подкрепление до...
Десет седмици ли каза, Велементов?
Да, десет.
Десет ли? Надявах се на шест.
Сигурна съм, че ще се справим за девет. Велементов?
Заклевам се в живота си.
Русия има монопол върху търговията с ревен.
Цената е 20 хиляди на бушел.
Почти колкото цената на златото.
Даже искаме да я задминем.
Радвам се, че държим търговията на най-ценната стока в света.
Вече е 24 хиляди. Нужен ми е запис на заповед.
Обещавате ли?
Войските ще бъдат там след девет седмици. Давам ви думата си.
Разбрахме се. Чудесно.
Браво.
Неприятно ми е да сложа край, тъй като беше забавно.
Но сключихме сделка.
Вървете да защитавате монархиите.
Ще махат безгласните? Шибани животни.
Добре го изиграхте.
Оказа се забавно.
Свободен сте, Велементов.
Нека влезе.
Г-н Гловър.
Щастлива съм да ви споделя,
че ще получите парите и запасите си, а те ще получат войските си.
С няколко седмици закъснение.
Америка и Русия ще бъдат вечни приятели.
Свързани от прогресивни идеи и щастливи хора.
Споделен огън в сърцата ни за благото на човешката раса.
- Вярвам в това. - Аз също.
Време е да си тръгвам...
... макар и с нежелание.
Смятам,
че между нас остана нещо недовършено.
Нима?
Относно дуела.
- Чух. - Знам, че си ядосана.
Не особено. Пътят към промяната е дълъг, но аз имам план.
Освен това изчуках американския посланик на бюрото си
и в момента съм леко замаяна.
- Много смешно. - Направих го за нас.
- Екатерина... - Знам, че ще се ядосаш,
ще те заболи и ще бъдеш съкрушен.
Какво, по дяволите?
Не е същото, като да изчукаш и убиеш родителя на другия,
но поне донякъде успях да възстановя баланса помежду ни.
Мамка му.
Знам, че те боли. Но ме разбираш.
Най-добре ще е да удариш нещо.
По дяволите!
Така си и помислих.
Добре ли си?
Да...
Било е просто секс,
така че...
Умно решение.
Съжалявам. Вината е моя.
И аз съжалявам.
Но продължаваме напред. Както винаги.
Да. Нашата любов може да устои на всичко.
Ти си моята голяма любов.
А ти моята.
Биваше ли го?
Не особено.
- А майка ми? - Не особено.
До после.
Уверете се, че съпругът ми няма да убие американския посланик.
- Мисля, че си тръгна. - Добре.
Чувствам се отговорен. Сякаш вината е моя.
Така е. Виновен си.
- Петър? - Какво има?
Изчукала се е с друг!
Много съжалявам.
Не знаеш какво е.
Ръцете на друг мъж да докосват жена ти. Истинско мъчение.
Не мога да си представя.
Горкичкият.
Това усещане ми е познато.
И правилно.
Благодаря ви, приятели.
Добре съм. И така.
Да убием този женчо.
Шибаняк.
Какво? Казала ви е?! Какво става, по дяволите?!
Добре си.
Идеята беше нейна!
Моля? Не е вярно!
- Не! - Да!
Ела ми тук.
Ще те изям!
Добре изиграно.
Чух, че и двамата са си тръгнали доволни. Русия е щастлива.
Благодаря.
Тъкмо започвам.
Този поглед ми е познат. Опасен е.
- И? - Много ми харесва.
Правих секс с Гловър.
- Пазихте ли се? - Разбира се.
Слава богу. Браво на вас.
Знаете ли от какво имаме нужда?
Да съберем хората в една стая
и да започнем да газим в лайната.
Ще ги разтървем ли?
След малко.
Нека си излеят чувствата.
Превод РАДИНА ВОЙКОВА
Епизодът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО