‫בפרקים הקודמים של הנסיך הדרקון…‬
‫קאטוליס מושמדת!‬
‫תוכל לעזור לאנשים. תוכל להציל אותם.‬
‫לבבות אפר…‬
‫לא יכולים…‬
‫להישרף!‬
‫שלושה יהלומי קוואזר.‬
‫הדבר היחיד שיכול להשיב את משפחתך.‬
‫שני אלה הם הדבר האמיתי, אבל זו?‬
‫זו רק אבן סגולה יפה.‬
‫אתה לא מבין מה זה אומר?‬
‫שני יהלומים ושלוש נשמות לכודות.‬
‫אוכל להציל רק שניים מהם.‬
‫אמור סטלה ויטאי.‬
‫הכישוף…‬
‫הוא לא עבד.‬
‫- הנסיך הדרקון -‬
‫- תעלומת אראבוס -‬
‫- ספר 6 - כוכבים‬ ‫פרק 9: אבק כוכבים -‬
‫אנחנו, כולנו,‬
‫אבק כוכבים,‬
‫מאוחדים לרגע‬
‫על ידי אהבה.‬
‫כל מה שדרוש להטלת הכישוף נמצא כאן.‬
‫נכון. אז אני לא מבינה. למה זה לא עבד?‬
‫כי הכישוף חייב להיות מוטל באהבה.‬
‫אהבה? אני לא יודעת איך לעשות את זה.‬
‫אני תמיד מטילה כשפים באותה הצורה.‬ ‫אני לא בטוחה ש…‬
‫אהבה אולי נדמית כמו מרכיב בלתי אפשרי,‬ ‫אבל אנו חולקים אותה בשפע.‬
‫אני מבין שאביך אהב אותך מאוד, קלאודיה.‬
‫כי גם לי הייתה בת.‬
‫ואהבתי אליה הייתה עמוקה ואינסופית.‬
‫קראתי לה חד הקרן שלי,‬
‫כי היא נולדה עם קרן אחת בלבד.‬
‫אבל הקרן שלה הייתה רק חלק קטן‬ ‫ממה שהפך את הבת שלי למיוחדת.‬
‫היא הייתה ייחודית ומשונה.‬
‫היו שחשבו שהיא הייתה מוזרה או חריגה.‬
‫אבל אני רק ראיתי ילדה יפהפייה ומבריקה‬
‫מלאה בהפתעות בלתי צפויות.‬
‫היא לא רצתה ללכת לפי הסדר שנקבע בכוכבים.‬
‫למרות שהיא נולדה מין השמיים כבת אלמוות,‬
‫היא אהבה את העולם הזה‬
‫ואת כל הפגמים שבו.‬
‫הלב שלה היה חם ופתוח,‬
‫והיא התיידדה עם בני תמותה, חיות, אלפים…‬
‫ועם בני אדם.‬
‫שמה היה ליאולה.‬
‫שלושה מטבעות.‬
‫שלוש נשמות.‬
‫אבל רק שני יהלומי קוואזר.‬
‫זה פשוט לא הוגן.‬
‫איך תוכלי לבחור בין רונאן לבין הורייך?‬
‫שלושתם ההורים שלי, קאלום.‬
‫הכול מוכן.‬
‫השער ייפתח כשההשתקפות של הירח‬ ‫תמלא את האגם.‬
‫אני מוכנה.‬
‫אבל איך אדע מה לעשות ברגע שאהיה בצד השני?‬
‫המטבעות ידריכו אותך.‬
‫כל מטבע מכיל שבריר של נשמה.‬
‫בצד השני, שארית הנשמה‬ ‫משתוקקת להיות שוב שלמה,‬
‫כי היא חייבת לעבור שלמה אל המוות.‬
‫הנשמות השבורות של משפחתך‬ ‫יימשכו אל המטבעות.‬
‫אלייך, ריילה.‬
‫מה זה?‬
‫זה צמיד נוצות פיניקס ירח.‬ ‫הוא יאפשר לך לחזור אליי.‬
‫אלינו.‬
‫את יודעת, לצד שלא הלא-מתים.‬
‫בבקשה אל תמותי.‬
‫הכול יהיה מוכן לכישוף כשתחזרי.‬
‫אני מוכנה.‬
‫רונאן? מה קרה לך?‬
‫בבקשה! אני לא רוצה להילחם בך!‬
‫זה לא אתה.‬
‫אתה שבור,‬ ‫אבל אוכל להחזיר אותך לשלמותך…‬
‫אמא?‬
‫אבא?‬
‫בכל מאות אלפי השנים של חיי,‬
‫השנים הספורות האלה עם ליאולה‬ ‫היו המשמעותיות ביותר.‬
‫הרהורים בתעלומות‬ ‫העמוקות ביותר של היקום לא השתוו.‬
‫אבל האושר הזה נלקח ממני.‬
‫ליאולה, ציירת את אבא עם שפם.‬
‫הצילו! בבקשה, תעזרו לי!‬
‫סליחה! אני כל כך מצטערת!‬
‫מה קרה?‬
‫נפצעת?‬
‫משהו קרה. ליאולה. היא נעלמה.‬
‫ספרי לי, מה ראית?‬
‫היה אלף מוזר. אלף של מגע-כוכב.‬
‫האלף נגע בליאולה בכתף והם נעלמו.‬
‫היה עוד משהו? כל דבר?‬
‫והיה דרקון, דרקון מוזהב.‬
‫הוא רק עמד והסתכל.‬
‫אני מפחדת. ליאולה תהיה בסדר?‬
‫כן.‬
‫אני יודע איפה למצוא אותה.‬
‫אמא? אבא?‬
‫אלה באמת אתם?‬
‫אוי, ריילה. תרצי לרקוד איתנו?‬
‫כמה זמן כבר אנחנו רוקדים?‬ ‫זה מרגיש כמו נצח.‬
‫המקום הזה לא אמיתי.‬
‫אתם לכודים כאן בגלל אלה.‬
‫הייתם בצריח הסופה.‬
‫מכשף אפל בא להשמיד‬ ‫את הביצה של הנסיך הדרקון.‬
‫אתם הגנתם על הביצה.‬
‫אבל אז…‬
‫אני זוכר.‬
‫אני זוכר הכול.‬
‫אמרתי לו לקחת את הביצה.‬
‫מה זה אמור להביע?‬
‫למה העמדתם ילדה תמימה למשפט צדק קוסמי?‬
‫כי היא לא תמימה.‬
‫מה?‬
‫הילדה מואשמת בהפרת הסדר הקוסמי.‬
‫היא נתנה קסם לבני אדם.‬
‫לא.‬
‫זה לא יכול להיות.‬
‫אם בני אדם נתקלו בטריק קטן או שניים,‬
‫הם עשו זאת ללא התערבותה.‬
‫ליאולה לא הראתה להם דבר.‬
‫יש הוכחה. עד.‬
‫מה?‬
‫הנסיך הדרקון בעצמו.‬
‫אנאק אראו.‬
‫היא חייבת לשלם את המחיר.‬
‫היא ילדה.‬
‫אם היא עזרה לבני אדם,‬ ‫זה היה מתוך חמלה, מתוך אהבה.‬
‫זו לא הייתה התרסה.‬
‫ראית את מה שכולנו ראינו, אראבוס.‬
‫המעשה הזה, לא משנה מה הניע אותו,‬ ‫הוא תחילתו של הסוף.‬
‫תחילתו של סחרור ארוך ואיטי אל תוהו ובוהו.‬
‫הסדר הקוסמי הופר, ויש לשלם את המחיר.‬
‫אז תנו לי לשלם אותו. קחו את חיי.‬
‫בלעדיה,‬
‫חיי לא שווים כלום.‬
‫הפשרה הזאת עשויה להיות חסד.‬
‫אולי נוכל להפגין רחמים.‬
‫בסדר גמור.‬
‫אראבוס, המועצה קובעת,‬
‫אם תבחר בכך,‬
‫אתה רשאי למות לצד בתך.‬
‫זה קרה בטעות?‬
‫לתת את הביצה של הנסיך הדרקון למכשף האפל?‬
‫זה כל מה שיכולנו לעשות כדי לשמור על חייה.‬ ‫-נכון.‬
‫אם וירן היה משמיד את הביצה,‬ ‫אי אפשר היה להציל אותה.‬
‫היא ניצלה? מי הציל אותה?‬
‫אני.‬
‫שני נסיכים אנושיים ואני מצאנו את הביצה‬ ‫ולקחנו את הנסיך הדרקון הביתה לאמו.‬
‫עצרנו את המכשף האפל.‬
‫כל זה היה אפשרי בזכותכם.‬
‫אוי, ריילה.‬
‫ריילה האמיצה והמתוקה שלנו.‬
‫גדלת להיות כל כך חזקה.‬
‫את גיבורה.‬
‫המקום הזה מוכר לי.‬
‫כאן נפרדנו.‬
‫לפני שעזבתם.‬
‫וכאן ניפרד שוב.‬
‫הלוואי שיכולתם לחזור איתי!‬
‫הלוואי שיכולנו להישאר יחד!‬
‫הלוואי…‬ ‫-ששש… ריילה.‬
‫זה בסדר.‬
‫אנחנו יודעים שתחיי חיים מדהימים ויפהפים.‬
‫והיכן שנלך, יהיה לנו אחד את השני.‬
‫אנחנו אוהבים אותך, ריילה.‬
‫תמיד נאהב.‬
‫אני רשאי למות‬
‫לצד בתי?‬
‫אלה הרחמים שלכם?‬
‫לפעמים הקו בין רחמים‬ ‫לאכזריות יכול להיות דק.‬
‫לחיות בלעדיה משמע כאב נצחי.‬
‫אבל באותו רגע, בחרתי לחיות,‬
‫והחיים שלי קיבלו מטרה חדשה.‬
‫אתם יכולים להיפרד.‬
‫מה יקרה לי?‬
‫אני מפחדת.‬
‫אל תפחדי.‬
‫אני כאן איתך.‬
‫אבל לאן אני אלך?‬
‫את הולכת למקום של שלווה ואהבה אינסופית.‬
‫גם אם לא תרגישי את זרועותיי האוהבות סביבך,‬
‫תרגישי אותי מחבק אותך במחשבותיי ובליבי.‬
‫אבא!‬
‫אבא, אני מפחדת!‬
‫אין ממה לפחד.‬
‫תעצמי עיניים.‬
‫תקשיבי לקול שלי.‬
‫אני כאן איתך ואני אוהב אותך.‬
‫אהבה…‬
‫סובבת סביבך.‬
‫כרעתי ברך מעל מקום נפילתה של בתי,‬
‫והמכתש האדיר והריק שנוצר בהיעדרותה.‬
‫בכיתי במשך 100 שנה.‬
‫דמעותיי‬
‫מילאו את המכתש,‬
‫והוא הפך לים המנודים.‬
‫אנחנו, כולנו, אבק כוכבים,‬
‫מאוחדים לרגע‬
‫על ידי אהבה.‬
‫רונאן?‬
‫איפה אתה?‬
‫אני יודעת מה עליי לעשות.‬
‫אני יודעת איך להחזיר אותך.‬
‫אתה עדיין שם בפנים…‬
‫ואני לא אתן לך ללכת!‬
‫אתה רונאן מהסילברגרוב!‬
‫המתנקש האדיר ביותר בכל זאדיה!‬
‫אתה גידלת אותי.‬
‫לימדת אותי לא להפר את ההבטחות שלי.‬
‫אבל הפרת אחת משלך.‬
‫את'רי…‬
‫כן.‬
‫הוא מחכה לך.‬
‫אתה צריך רק לאחוז ביד שלי.‬
‫לא.‬
‫רונאן, חכה!‬
‫אני לא יכול לחזור!‬
‫אני מפלצת!‬
‫אתה לא מפלצת.‬
‫אתה חייב להיזכר.‬ ‫-אני זוכר הכול.‬
‫אני זוכר שנלחמתי בך.‬
‫ניסיתי להרוג אותך!‬
‫איך יכולתי? את ה…‬
‫אני הבת שלך.‬
‫הבת…‬
‫את הבת שלי.‬
‫אני הבת שלך, ואני צריכה אותך.‬
‫את'רי זקוק לך.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫לכן אתה חוזר איתי.‬
‫קדימה, ריילה.‬
‫ריילה!‬
‫ריילה, את בסדר? הצלחת…‬
‫הוא איתי.‬
‫אני מוכנה, אראבוס.‬
‫אני מוכנה להטיל את הכישוף הזה באהבה.‬
‫רגע.‬
‫למה?‬
‫הסיפור ששמענו… אולי הוא התחיל כסיפור אהבה,‬
‫אבל הוא התעוות לאורך הדרך.‬
‫תראי איפה אנחנו.‬
‫אנחנו מוקפים בעצמות הדרקון הראשי שבגד בו.‬
‫הוא לא עושה הכול למען אהבה. זו נקמה.‬
‫אראבוס עשה את מה שהיה נחוץ.‬
‫לא משנה כמה מסוכן או מבעית.‬
‫כמו אבא שלי.‬
‫אמור…‬
‫סטלה…‬
‫ויאטי.‬
‫ויטאי.‬
‫אתה חי!‬
‫זה אתה!‬
‫זה עבד!‬
‫אני פה.‬
‫אני בחיים.‬
‫אוי, ריילה…‬
‫מה קרה?‬
‫המון דברים.‬
‫יש לי הרבה דברים לספר לך. הכול השתנה.‬
‫אני לא יודעת ממה להתחיל. אולי…‬
‫אה, אני צריכה להכיר לך את קאלום.‬
‫קאלום!‬
‫קאלום?‬
‫זאת…‬
‫קאטוליס?‬
‫תרגום כתוביות: שלומית בכר‬