Tidligere i Drageprinsen…
Dronning Janai,
du er blevet forrådt.
Jeg har taget en hær med til dig.
Helbred mine vinger,
og vi kan nedkalde flammende retfærdighed over vores fjender.
Brugen af sort magi skaber et hul i ånden. En fordærvet tomhed.
Søg din dybe sandhed i sindet og hjertet.
Din indre stjerne.
Lad så den sandhed stråle og fylde mørket.
DRAGEPRINSEN
MYSTERIET OM AARAVOS
BOG 6 STJERNER
KAPITEL 7 DET RØDE BRYLLUP
Vi må af sted.
-Det ved jeg. -Jep.
Der er lang vej til Måne-neksus.
Det ved jeg.
-Ét til? -Ét til hvad?
Det ved du.
Det ved jeg.
Vær ikke vred på Nyser.
Vi får flere kys senere.
Er du sikker på det her?
-At flyve hele vejen til Nexus? -Ja.
Vingerne holder ikke evigt, men de er stærke.
Manus, pluma, volantis.
Vi letter sammen.
Fold vingerne ud og flyv højt. Stol på dem.
Stol på mig.
Det gør jeg.
-En… -En…
-To… -To…
-Tre! -Tre!
Sådan! Du kan godt!
I dag rejser den store solkonge sig ved et ny daggry.
Det gør vi også!
Sol Regem!
Deres Højærværdighed.
Vi bragte dig et solfrø for at hele dine øjne.
Men du befalede os i stedet at helbrede dine vinger.
Så i dag skal du igen flyve højt,
og Pharos vil udgøre dit syn.
Pharos vil vise dig vejen,
så du kan nedkalde flammende retfærdighed over vores fjender!
Sol renatus, sana scissa…
Mægtige Sol Regem!
Fold dine vinger ud, så du kan flyve højt!
Ruptis.
Dronning Aanya. Jeg er spændt på brylluppet,
men dog endnu mere på at smage solildbryllupskagen.
Den smager vist af ægte ild.
Da Amaya og jeg mødtes, var vi ikke altid enige.
"Helt konkret ville vi dræbe hinanden."
To ganske særlige personer hjalp os med at nå til enighed og forstå hinanden,
før vi selv lærte det.
Snart vil Gren lede os gennem menneskenes skik med bryllupsløfter.
Men først er det Kazis tur.
Byd dem velkommen, når de opfører Solens velsignelse.
Åh, store Sol, giver af alt liv!
I dag beder vi dig velsigne og lyse ned over…
Jamen dog.
Lige et øjeblik.
I må gerne tale sammen eller bruge tegnsprog.
Morgenskyerne letter sikkert snart … eller noget.
Står det ellers fint til i Katolis?
Nå, det står
altså helt fint til.
Fint nok.
Jeg troede, det var Mums.
Også mig.
Hver gang skyerne ser ud til at lette,
så skilles de for blot at vise endnu flere skyer.
-Det er underligt poetisk. -En meget nedslående poesi.
Vi fortsætter med ceremonien. Ikke flere forsinkelser.
Men hvad med skyerne?
"Selvom man kun ser skyer, kan solen godt skinne."
Se dét er poesi.
Åh, store Sol, giver af alt liv!
I dag beder vi dig velsigne kærlighed og lys,
varme og vækst.
Vi beder dig lyse over kærligheden mellem disse to.
Selvom vi egentlig ikke kan se dit lys.
Nu leder kommandør Gren det kongelige par gennem menneskenes ægteskabsløfter.
Øh, kommandør? Er du klar?
Ja, jeg klarer den.
Undskyld. Jeg lovede mig selv at lade være.
Kære venner, vi er samlet her i dag…
Min dronning!
Vigtigt nyt. Den forviste prins og hans hær af forrædere kommer.
Vi er under angreb!
Det er disse kampe, som historien husker, Miyana.
De få mod de mange.
De retfærdige…
Mod de vrangfærdige?
Vi er i undertal,
men min søster
er underlegen.
"Udsæt brylluppet, indtil vi har ordnet ham, og alle er i sikkerhed."
-"Et sidste slag." -Hvad? Nej!
Det er kærlighedens dag, ikke blodsudgydelsens.
Måske taler vi ham fra det.
Vel er Karim tåbelig, men tænk, han også er dum.
Han har ét hold forrædere mod vores fem loyale hære.
Vi knuser ham på en time.
Dronning Janai.
Fortsæt med brylluppet. Send mig som din udsending til Karim.
Lad mig finde fred i stedet for krig.
Jeg påskønner din optimisme,
men kærlighed og tillid løser ikke alle konflikter. Vi må…
"Det skete for os."
Ja, det gjorde det vel.
Godt, unge konge af Katolis.
Prøv at tale min bror til fornuft. Men tal hurtigt.
Når vi er gift, er spillet ude for Karim.
Karim, kom og se.
Janai har sendt en udsending.
Det er underholdning.
Bare de gemmer lidt bryllupskage.
Passer du på din ven derovre?
Det er faktisk omvendt.
Hun er nok en dygtig skytte.
Ja.
Det er hun.
Du må bære over med mig. Jeg har aldrig før forhandlet med et barn.
Han er konge.
Endda et menneskebarn.
Menneske, barn, konge.
Det er lige meget.
Jeg beder om, at du hører på mig.
Prins Karim, dronning Janai vil kun fred. Du behøver ikke at angribe.
Tag din hær, dem, der følger dig, og skab din egen fremtid et andet sted.
En rest af det, som med rette er mit.
Min søsters smuler mætter ikke mit folk.
Men jeg er enig med dig.
Vold er unødvendig i dag, hvis mine betingelser opfyldes.
Dine betingelser? Vel er jeg nok et barn, men jeg kan tælle.
Janais fem hære overgår din.
Dronningen forventer en overbevisende sejr.
Jeg forventer hendes betingelsesløse overgivelse
og anerkendelse af mig som overkonge af Solildsriget.
Jeg tror ikke…
Alle mennesker skal straks forlade vores land
og vende tilbage over grænsen.
Hvor I hører til.
Hvor kom jeg til?
Godt.
Kære venner, vi er samlet her i dag
for at bevidne ægteskabet mellem general Amaya af Katolis
og dronning Janai af solildelverne.
Hvis nogen har noget at indvende, hvad vil de så gøre?
Komme med en hær?
Godt så, lad os fortsætte med ægteskabsløfterne.
Dronning Janai, du må begynde.
Amaya.
Før jeg mødte dig, troede jeg, mit liv var fuldendt.
Jeg kendte min verdens grænser og kunne beskytte dem.
Men du nedbrød dem og viste mig en hidtil uset skønhed og kærlighed.
Amaya.
Mit løfte til dig er, at ingen grænse eller mur vil nogensinde adskille os.
Jeg er din,
og jeg vil stå helt og fuldt ved din side resten af mit liv.
General Amaya.
"Janai.
"Da jeg bad Gren om hjælp til at skrive dette, sagde han:
'Sig, hvad du elsker ved hende.'
Men det er svært,
for det ændrer sig hele tiden.
Hver eneste dag
opdager jeg noget nyt,
og min kærlighed bliver ved at vokse.
Janai,
mit løfte til dig er, at vores kærlighed vil vokse,
når vi vokser sammen.
Den vil ændre sig, men vil bestå,
og samtidig vil den bringe mere kærlighed til verden."
Med de fuldbyrdede løfter må I kysse bruden.
Det er os en ære at erklære jer dronning Janai af solildelverne
og hendes kone, dronning Amaya!
Du kan ikke tvinge os til at gå.
Folk har skabt venskaber og familier.
Din søster gifter sig med et menneske.
Det må virke hårdt,
men uden ild kan historien ikke skabes.
Uden styrke
Nej. Historien behøver ikke at handle om styrke.
Ikke hvis vi ikke vil. Den kan handle om kærlighed.
Det er barnlige drømme.
Ikke drømme, men valg.
Jeg er konge. Som sådan vælger jeg kærlighed frem for styrke.
Nogle gange er det svært, men så husker jeg dem, jeg elsker,
og at de stoler på, jeg træffer det rigtige valg.
Ikke det hårde eller stærke valg. Men det rigtige valg.
Elsker du din søster?
Hvad? Selvfølgelig. Jeg…
Hun har ført vores folk på gale veje. Men hun vil altid være min søster.
Så er det ikke for sent at vælge kærligheden.
For længe siden stod Solens ærkedrage over for et valg.
Han valgte ilden.
Jeg ærer Sol Regem nu…
…som min søster burde have gjort førhen.
-Ærer du ham nu? -Vent, Corvus.
Der er noget galt. De har hverken skjolde eller forsvar.
De venter på noget. På…
Du vil, Janai skal angribe! Og når hun gør det,
så tilkalder du Sol Regem, og de vil være chanceløse!
Mennesker er klogere, end jeg havde troet. Jeg behøver ikke fem hære,
når jeg har én ærkedrage.
-Vi må væk. Vi må advare dem! -Det tillader jeg desværre ikke.
Men som belønning for jeres dygtighed
vil I overleve den kommende retfærdige ild
som mine fanger.
"Er Ezran ikke kommet igen?"
Nej, min elskede.
Åbn øjnene, lille konge. Vær ikke blind over for skæbnen.
Sol Regem beærer os snart med sin tilstedeværelse.
Jeg venter nu på en anden drage.
Zym! Nu!
Corvus!
Flygt, Ezran! Advar dem.
Kom så!
Du skal ingen steder!
Vi må advare dem.
Sol Regem kommer! Det er en fælde!
Der er blevet holdt nok taler i dag.
Gør en ende på truslen mod Solildsriget for evigt!
Kom så!
Drengekongen er flygtet.
Så skal han også brænde. Miyana, vil du tilkalde Solen?
Nej!
Det er en fælde!
Stop! Vend om!
Stop! Det er en fælde!
Hvad venter du på?
Nedkald ild og retfærdighed over dem!
Hvor er han?
Hvor er du?
Tekster af: Susanne Friesen