Tidigare i Drakprinsen…
Där är den. Stjärnskrapan.
Ögonbindlarna tas bara av klara månlösa nätter,
så det enda ljuset som når ögonen är stjärnljus.
Det har inte hänt på århundraden.
En snöstorm döljer himlen varje månlös natt.
Stormarna orsakas av ett rasande isvidunder.
Den tidsblinda förutsade:
"Krigaren och magikern ska genomborra bestens hjärta och smälta hotet."
Jag måste möta min sanning
i Katolis.
Han är tillbaka.
Din far är här.
I fängelsehålan.
DRAKPRINSEN
MYSTERIET AARAVOS
MÅNLÖS NATT
Vila så att ni orkar uppfylla profetian imorgon.
-Spåra ett vidunder i en isstorm… -Och besegra det utan att dö.
-Vill ni ha nåt mer, utvalda? -Eller era husdjur?
Nej. De här två utvalda klarar sig nu.
-Är ni säkra? -Tack så mycket.
Ska vi smyga ut nu eller imorgon?
Den äldste sa: "De utvalda återbördar himlen, och himlen ska pryda dem."
Vad betyder det?
Tänker du på det där profetia-struntpratet?
Vi är inte de två utvalda. Vi låtsades.
Vi kanske inte är de två utvalda, men tänk om vi ändå är två viktiga?
Två nyttiga? Två som definitivt är över genomsnittet?
Överväger du det här?
Tänk, bara.
"Krigaren och magikern ska genomborra bestens hjärta och smälta hotet."
Vi kanske skulle kunna klara det.
Knack, knack! Krongardet tittar in.
Önskar hans höghet nåt innan läggdags? Du ska på en stor resa.
Det är bra. Jag tänker bara.
Jag ser fram emot Amayas bröllop, men det är fel tid att lämna Katolis.
Så mycket händer. Callum och Rayla är borta.
Jag är orolig för Zubeia. Och det är den där andra grejen.
Fången.
Oroa dig inte för… Viren.
Allt ordnar sig.
Ha så kul på bröllopet och ge Amaya en sån här från mig.
Vad ska jag ge henne?
Ett, du vet…
Ett slag i armen? Från mig?
-Jag slår dig inte. Du är ju kung. -Okej, jag ger henne ett slag från dig.
Och en kram.
-God natt, kung Ezran. -God natt.
Soren?
Soren, min son…
Är det du?
Behöver du nåt mer?
Soren. Det är så mycket som har hänt.
Jag har
så mycket jag vill säga dig.
-Jag vet inte… -Inte det, alltså.
Vänta, Soren.
Soren!
Tänk dig.
Vi kan besegra monstret som plågat alverna i generationer.
-Och ge dem stjärnljuset. -"Monster", säger du.
Vi vet inget om vidundret.
Jag trodde aldrig att du skulle gå på en fånig profetia, Callum.
"Man skriver sitt eget öde", sa du.
Jag tror att vi kan klara det här.
Jag bröt Finnegrins förtrollning med en runa.
Om den smälter is i nåns blod kan den nog smälta is utanför blod också.
Terminus ad glacium!
Va? Ritade jag runan fel?
Det är streck, streck, snirkligt streck.
Terminus ad glacium!
Varför funkar det inte?
Så ja. Ingen fara, lilla vän.
Idén var bra men funkar inte. Jag ska sova. Vi åker hem imorgon.
Fast nattens sky är mörk och stor
Strålar jag för dig, min vän
Månen uti skuggor bor
Mitt hjärta finns här hos dig än
Tack.
Varför är du här, Soren?
Du är i krongardet. Du kan be nån ge fångarna mat.
Det måste betyda att du vill nåt mer.
-Att du vill prata med din far. -Jag kanske bara vill se dig lida.
Jag var kylig mot dig när vi träffades i Drakskogen.
Ingen far borde behandla sitt barn så.
Men jag har gjort många saker en far aldrig borde göra, eller hur?
Jag har varit elak mot dig.
Och din syster.
Jag har sett Claudia slå in på en mörk väg, Soren.
Jag ledde henne dit. Det är mitt fel, det inser jag nu.
Men när nu mina ögon har öppnats ser jag också
dig.
Jag ser dig, Soren.
Du har vuxit och är så stark, så sann mot ditt hjärta.
Ditt goda hjärta.
På nåt sätt hittade du rätt väg,
trots allt jag har gjort.
Jag är stolt över dig.
-Vad försöker du göra? -Jag bara…
Nej!
Sluta! Sluta, bara!
Jag vet vem du är! Du är farlig.
Allt du säger är nån slags lögn!
Jag tänker inte låta dig manipulera mig igen!
Det är ingen lögn. Snälla…
God morgon.
Var fick du tag på det där stora isblocket?
Fundera inte på det. Formeln borde ha funkat.
Jag tänkte hela natten och kom äntligen på det.
Svaret finns i själva profetian.
"De två utvalda ska genomborra bestens hjärta."
-Och? -Får jag låna ett svärd?
Jag kan hantera ett…
-Imponerande. Du har alla fingrar kvar. -Titta nu.
Streck, streck, snirkligt streck.
Terminus ad glacium.
-Det var bättre när det var fryst. -Ser du?
"De två utvalda ska genomborra bestens hjärta och smälta hotet."
Vidundret har ett ishjärta.
Vi ristar in runan i hjärtat, sen smälter min formel det.
Det är därför det måste vara vi. En krigare och en magiker.
Vi ska uppfylla profetian.
Så fort jag hittar torra strumpor.
Så runan är streck, streck, snirkligt streck.
-Alltså streck, streck… -Snirkligt streck. Jag fattar.
Titta! Det måste vara hjärtat.
-Du måste bara ta dig upp och rista runan. -Är det allt?
Bara klättra upp och streck, streck, snirkligt streck?
Ja, det är allt.
Fulminis ruina!
Skynda dig!
Vento tempestas!
Åh nej. Det här är…
Vad väntar du på? Rista in runan!
Lavaray ventum.
Vad hände? Du var så nära. Vi ska genomborra hjärtat och smälta hotet.
Du förstår inte.
Det är ett husdjur, inget hot.
Jag är ledsen för det där förut…
Allt jag ville säga kom ut för snabbt. Och jag är rädd…
Hör på, Callum.
Vidundret är inget argt monster.
Det är ett ensamt husdjur som saknar sin herre.
Det är galet! Titta!
Vi måste fullborda profetian.
Det låter galet, men jag vet att det är sant. Du måste lita på mig.
Jag vill inte skada dig. Jag vet att du lider.
Fast nattens sky är mörk och stor
Strålar jag för dig, min vän
Månen uti skuggor bor
Mitt hjärta finns här hos dig än
Ensam tror du att du går
Känn förtröstan, du, igen
Kärleken till dig består
Mitt hjärta finns här hos dig än
Trots att natten mitt anlete stjäl
Sök svaret inom dig, min vän
Månen är jag, en silversjäl
Mitt hjärta finns här hos dig än
Jag vet vem du är.
Esmery.
Jag minns berättelserna.
Stordraken Luna Tenebris hade en lojal följeslagare.
Det är väl du, Esmery?
Och när hon försvann blev du helt ensam.
Plågad.
Under månlösa nätter saknar du henne mest.
Stormen är inte ditt ursinne, den är din sorg.
Din ensamhet.
En månopal? När smusslade du in den där?
Jag vet hur du känner.
Jag förstår, för jag har också förlorat folk.
Folk jag saknar otroligt mycket.
Men jag vet också att även när de man älskar är borta,
så lämnar de en aldrig.
Lunas kärlek är med dig även när månen inte är det.
Du klarade det. Nu förstår jag.
Din godhet genomborrade hennes hjärta och smälte hotet.
Hör ni det?
Hör vad då?
Tystnad.
Stormen har bedarrat. Himlen är klar.
Ni har gett oss stjärnorna åter.
Som utlovat ska vi pryda er med himlen.
Vad är det?
Det är Himlens krona.
-Då är det där… -Quasar-diamanter!
De kan föra tillbaka din familj.
Du visste det. Du visste att det var belöningen.
-Varför sa du inget? -Jag känner dig.
Du hade vägrat att resa hit. Du gör inget för dig själv.
Så jag ville göra nåt för dig själv åt dig.
Eller nåt sånt.
Jag borde ha sagt nåt, men var inte arg…
Låt oss stiga till zenit och skåda den månlösa natten.
Alltför länge har vi varit blinda för stjärnorna.
Jag var bara ett barn när jag senast såg himlens sanna ljus.
Nu ska våra ögon äntligen öppnas.
-Där är du. Min bror. -Astrid, du är vacker.
Var inte så förvånad.
Nej, jag menar, jag ser dig. Jag ser dig faktiskt…
Jag ser allt.
Jag ser tusen stjärnor, tusen ögon.
Vad händer?
Stjärnorna har rört vid honom. Han börjar bli tidsblind.
En och otaliga världar. Vi är alla intet och oändliga.
Astrid. Länge var din stjärna dold.
Nu lyser den så starkt. Du är den du är menad att vara.
Även om andra inte såg min stjärna visste jag alltid vem jag var.
Månens dotter, ditt hjärta är underbart.
Din droppe av empati skapade krusningar på tidens hav.
De fortsätter ännu.
Tack.
Men du, din stjärna är…
Vad då?
Du måste berätta. Vad såg du?
Mörker.
Va?
Soren.
Min son. Det är du.
Jag förväntade mig inte förlåtelse. Jag kom inte hit
för att söka försoning eller nåd.
Jag förtjänar inte det.
Men Soren…
Jag vill berätta vad jag ångrar.
Jag vill att du ska veta att smärtan du har känt,
smärtan jag har orsakat,
inte är ditt fel.
Det var aldrig ditt fel.
Och om du inte accepterar mina ord nu, Soren…
Jag vill att du ska ha dem
i framtiden.
Då du kanske behöver dem.
Mamma. Pappa.
Runaan. Jag älskar er och har aldrig glömt er.
Jag kan rädda er nu. Jag kan äntligen hålla mitt heliga löfte.
Vänta bara ett tag till.
Människomagikern,
redan befläckad av mörker,
och ödesbestämd att spela mig rakt i händerna.
Jag är inte rädd för dig.
Du kan inte utnyttja mig längre.
Jag är fri från dig!
Du ska inte utnyttja mig.
Du ska aldrig utnyttja mig igen!
Undertexter: Susanne Sparv