Az előző részek tartalmából
Itt van. A Csillagkarcoló.
Csak holdtalan éjszakákon vesszük le a szemkötőt.
- Csak tiszta csillagfény éri a szemünket. - De századok óta nem volt ilyen.
Holdfénytelen éjeken hóvihar takarja el a mennyet.
A hóvihart egy dühöngő jégszörny okozza.
Az Idővak megjövendölte,
„A harcos és a mágus szíven döfi a szörnyet.
A veszély semmivé olvad.”
Szembe kell néznem az igazsággal
Katolisban.
Visszatért.
Itt van az apád.
A tömlöcben.
A SÁRKÁNYHERCEG
AARAVOS REJTÉLYE
6. KÖNYV: CSILLAGOK 5. FEJEZET: HOLDFÉNY NÉLKÜLI ÉJSZAKA
Pihenjetek! Nehéz dolgotok lesz holnap. Megtalálni a szörnyet a jégviharban.
Legyőzni úgy, hogy ne zúzzon halálra.
- Kértek még valamit? - Vagy a pici kiválasztottak?
Nem. A két kiválasztott aludni tér.
- Biztos? - Nagyon köszönjük.
Most osonjunk ki vagy reggel?
„A kiválasztottak visszaszerzik a mennyet, és a menny felékesíti őket.”
Vajon mit jelenthet?
Még mindig a hülye prófécia jár a fejedben?
Nem mi vagyunk a két kiválasztott.
Talán nem mi vagyunk, de attól még lehetünk a két fontos.
A két hasznos? A két kétségkívül átlagon felüli?
Komolyan gondolod?
Figyi! „A harcos és a mágus szíven döfi a szörnyet. A veszély semmivé olvad.”
Lehet benne valami. Talán képesek vagyunk rá.
Kopp-kopp! Koronaőr érkezik.
Miben lehetek őfelsége szolgálatára?
Holnap nagy út vár rád.
Jól vagyok. Csak gondolkodom.
Nagyon vártam Amaya esküvőjét,
de nem jó ötlet most elmenni Katolisból. Sok minden történik.
Callum és Rayla nem jött vissza, aggódom Zubeiáért,
és van még… az a másik dolog.
A fogoly.
Ó, ne aggódj… Viren miatt!
Minden rendben lesz.
Jó mulatást az esküvőn, és add át ezt Amayának!
Bocs, mit adjak át neki?
Egy ilyen…
Bökést a karjára. Tőlem.
Nem azért böktelek meg, mert király vagy.
Oké, karon bököm a nevedben.
És megölelem.
- Jó éjt, Ezran. - Jó éjt.
Soren?
Ó, Soren, fiam…
Te vagy az?
Kell még valami?
Ó, Soren, annyi minden történt.
Én…
sok mindent szeretnék mondani.
- Nem tudom… - Szóval nem kell más.
Soren, várj!
Soren!
Képzeld el!
Legyőzzük az elfeket terrorizáló szörnyet. Visszaadjuk nekik a csillagfényt.
Egy szörnyről van szó. Semmit nem tudunk róla.
Nem gondoltam volna rólad, hogy beveszel egy buta jóslatot.
„A sorsod könyvét magad írod”, nem?
Okkal hiszem, hogy sikerülhet.
Egy rúnával megtörtem Finnegrin jégér-bűbáját.
Ha jeget olvaszt valakinek a vérében, akkor véren kívül is jeget olvaszt, nem?
Terminus ad glacium!
Mi? Rosszul olvastam a rúnát?
Vonás, vonás, hullámos keresztvonás.
Terminus ad glacium!
Nem értem. Miért nem működik?
Semmi baj.
Semmi baj, kicsim.
Jó ötlet volt, de nem működik.
Lefekszem. Reggel hazamegyünk.
Bár ma éjjel sötét az ég
Én ragyogok neked, drágám
A Hold több, mint saját fénye
Közel vagyok, itt a szerelmem
Köszönöm.
Miért vagy itt, Soren?
Koronaőr vagy. Bárkivel küldethetsz ételt a raboknak.
Nem lennél itt, ha nem akarnál valamit.
- Ha nem akarnál beszélni az apáddal. - Talán látni akarlak szenvedni.
Hideg voltam veled, amikor a Sárkányerdőben találkoztunk.
Egy apa nem bánhat így a gyermekével.
De sok mindent tettem, amit egy apának nem lenne szabad, igaz?
Kegyetlen voltam veled.
És a húgoddal.
Végignéztem, ahogy Claudia rátér a sötét útra, Soren.
Én vezettem a rossz útra. Az én hibám. Végre látom.
De értő szemmel
téged is látlak.
Látlak, Soren.
Sokat fejlődtél. Erős vagy, és a szíved szavát követed.
A jó szívedét.
Valahogy… megtaláltad a helyes utat,
annak ellenére, amit tettem.
Büszke vagyok rád.
- Mit akarsz? - Soren, én csak…
Nem!
Hagyd abba! Csak hagyd abba!
Tudom, ki vagy!
Veszélyes vagy!
Minden, amit mondasz, hazugság!
Nem hagyom, hogy újra manipulálj!
Nem hazugság, fiam, kérlek…
Ööö… Jó reggelt.
Honnan szerezted ezt a röhejesen nagy jégtömböt?
Mi? Mindegy. A bűbájnak működnie kellett volna.
Egész éjjel majd' megőrültem, de végre rájöttem.
A válasz a próféciában van.
„A két kiválasztott szíven döfi a szörnyet.”
- És? - Kérem az egyik késedet.
Nyugi, tudok kezelni egy…
Szuper. Minden ujjad megvan.
Oké. Nézd!
Vonás, vonás, hullámos keresztvonás.
Terminus ad glacium.
Jég formájában jobb volt.
Látod?
„A kiválasztottak szíven döfik. A veszély semmivé olvad.” Jégszíve van.
A szívébe véssük a rúnát, aztán a bűbájjal megolvasztom.
Mi vagyunk azok.
Egy harcos és egy mágus.
Beteljesítjük a próféciát!
Amint találok egy száraz zoknit.
Tehát vonás, vonás, hullámos keresztvonás.
- Szóval vonás, vonás… - Hullámos keresztvonás, értem.
Nézd! Biztos az a szíve!
Csak mássz fel, és vésd bele a rúnát!
Ez minden?
Csak másszak fel, és véssem bele a rúnát?
Igen, ennyi!
Fulminis ruina!
Rayla, menj!
Vento tempestas!
Ó, ne! Ez…
Mire vársz? Vésd bele a rúnát, Rayla!
Levare ventum.
Mi van? Közel voltál. Átdöfni a szívét, semmivé olvasztani a veszélyt.
Nem érted, Callum.
Ő nem veszély, hanem egy állatka.
Soren, annyira sajnálom. Én…
Sok mindent akartam mondani, de túl gyorsan akartam, és attól tartok…
Figyelj, Callum!
Ez nem egy dühöngő, mérges szörny.
Szomorú kis állatka, akinek hiányzik a gazdája.
Dehogy! Nézz csak rá!
- Megöl, ha nem teljesítjük be a jóslatot. - Őrültségnek tűnik, de igaz.
A szívem mélyén tudom. Bízz bennem!
Nem akarlak bántani.
Tudom, hogy fáj.
Bár ma éjjel sötét az ég
Én ragyogok neked, drágám
A Hold több, mint saját fénye
Közel vagyok, itt a szerelmem
Magányosnak érzed magad
De ne félj, drágám
Ne feledd, amit mindig is tudtál
Közel vagyok, itt a szerelmem
Bár nem látod arcomat
Szívedben a válasz világos
A Hold vagyok, az ezüst királynő
Közel vagyok, itt a szerelmem
Tudom, ki vagy.
Esmery.
Emlékszem a történetre.
Luna Tenebris őssárkánynak volt egy hű társa.
Te vagy az, ugye, Esmery?
És amikor eltűnt, magadra maradtál.
A fájdalmaddal.
Holdtalan éjszakákon hiányzik a legjobban.
A viharod nem düh, hanem gyász.
Magány.
Egy holdopál? Mikor csempészted be oda?
Tudom, mit érzel.
Megértelek. Több embert is elveszítettem.
Nagyon hiányoznak.
De azt is tudom, hogy ha a szeretteid el is mentek,
sosem hagynak el igazán.
Luna szeretete holdtalan éjeken is veled van.
Sikerült, Rayla. Most már értem.
A kedvességed a szívébe hatolt, a veszély semmivé olvadt.
Halljátok?
Mit?
A csendet.
A viharnak vége. Tiszta az ég.
Visszaadtátok nekünk a csillagokat.
Most, ahogy ígértük, felékesítünk a mennyel.
Mi ez?
A Mennyek Koronája.
- Akkor azok… - Kvazárgyémántok!
Csak ezzel mentheted meg őket.
Tudtad.
Tudtad, hogy ez a jutalom.
Miért nem mondtad?
Mert ismerlek.
Nemet mondtál volna, mert soha nem teszel semmit magadért.
A te érdekedben akartam, hogy tegyél valamit a saját érdekedben.
Talán szólnom kellett volna, ne haragudj…
Emelkedjünk a magasba, legyünk a holdtalan éj szemtanúi!
Túl régóta nem láttuk a csillagokat.
Gyerek voltam, amikor utoljára láttam a menny igaz fényét.
Most végre kinyílik a szemünk.
Itt vagy! A bátyám!
Astrid, gyönyörű vagy.
Ne légy meglepve!
Úgy értem, látlak.
Tényleg látlak, én…
Mindent látok.
Ezer csillagot látok, ezer szemet.
Mi történik?
A Csillagok megérintették.
És most… Idővak lesz.
Ezer és ezer világ, mind semmi, és mind végtelen.
Astrid, a csillagod oly sokáig rejtve volt. Most az a legfényesebb.
Most kiteljesedtél.
Nem volt rejtve, csak mert mások nem látták.
Mindig tudtam, ki vagyok.
Hold lánya, gyönyörű szíved van.
Empátiád cseppje az idő óceánjában hullámzást keltett, ami még nem csitult.
Ööö… köszi.
De te, a te csillagod…
Mi van?
El kell mondanod. Mit láttál?
Sötétséget.
Mi?
Soren.
Ó, fiam! Te vagy az.
Nem vártam, hogy megbocsáss.
Nem azért jöttem,
hogy rávegyelek, bocsáss meg.
Tudom, nem érdemlem meg.
De, Soren…
Tudnod kell, hogy megbántam.
Tudnod kell, hogy a fájdalom, amit érzel,
amit én okoztam,
nem a te hibád.
Soha nem is volt a te hibád.
Ha most el is utasítod a szavaimat, Soren…
Szeretném kimondani őket,
mert a jövőben
szükséged lehet rájuk.
Anya. Apa.
Runaan. Szeretlek titeket. Soha nem felejtettelek el.
Most megmenthetlek titeket. Valóra válthatom az ígéretemet.
Már csak egy kicsit kell várnotok.
Az ember mágus,
akit megrontott a sötétség,
és az a sorsa, hogy a kezemre játsszon.
Nem félek tőled.
Többé már nem használhatsz.
Megszabadultam tőled!
Nem fogsz használni.
Soha többé nem használsz!
A feliratot fordította: Klein Szilvia