Aiemmin tapahtunutta.
Siinä se on. Tähdenpiirtäjä.
Riisumme siteet vain selkeänä, kuuttomana yönä.
Silloin silmiimme pääsee vain puhdas tähtien valo.
Kuuttomia öitä ei enää ole.
Aina kuuttomina öinä lumimyrsky riepottelee taivasta.
Myrskyn aiheuttaa raivoava jääjättiläinen.
Aikasokeat ennustivat,
että soturi ja maagi lävistävät pedon sydämen ja sulattavat uhan.
Minun on kohdattava totuuteni.
Katolisissa.
Hän palasi.
Isäsi on täällä.
Tyrmässä.
LOHIKÄÄRMEPRINSSI MYSTEERI NIMELTÄ AARAVOS
KIRJA 6: TÄHDET LUKU 5: KUUTON YÖ
Levätkää, Valitut. Tarvitsette voimia jätin jäljittämiseen myrskyssä.
Ja taistelusta hengissä selviämiseen.
Tahtoisitteko vielä jotain, Valitut? -Tai Valitut lemmikit?
Ei. Valituilla on kaikki hyvin.
Varmastiko? -Paljon kiitoksia.
Livahdammeko nyt vai aamulla?
Vanhin sanoi, että Valitut palauttavat taivaan ja taivas palkitsee heidät.
Mitä se tarkoittaa?
Mietitkö yhä sitä ennustussoopaa?
Emme ole Kaksi valittua. Keksimme sen.
Emme ehkä ole Kaksi valittua, mutta jospa Kaksi tärkeää kumminkin?
Kaksi hyödyllistä? Kaksi keskivertoa parempaa ainakin?
Harkitsetko sinä tätä?
Mieti asiaa.
"Soturi ja maagi lävistävät pedon sydämen ja sulattavat uhan."
Jospa siinä on perää. Ehkä pystymme siihen.
Kop kop! Kruununkaartin tarkastusaika.
Kaipaako Hänen korkeutensa mitään? Huomenna on pitkä matka edessä.
Kaikki hyvin, Soren. Mietin vain.
Olen iloinen Amaya-tädin häistä, mutta tämä tuntuu huonolta ajalta lähteä.
On kaikenlaista.
Callum ja Rayla ovat yhä poissa, Zubeia huolettaa,
ja on vielä se yksi juttu.
Vanki.
Älä ole huolissasi… Virenistä.
Kaikki järjestyy.
Pidä hauskaa häissä ja anna Amayalle tällainen.
Siis mikä?
No tällainen…
Isku käsivarteen. Minulta.
En lyö sinua, koska olet kuningas.
Toimitan iskun perille.
Ja halauksen.
Hyvää yötä, kuningas. -Hyvää yötä.
Soren?
Soren, poikani.
Oletko se sinä?
Tarvitsetko muuta?
Voi, Soren. On tapahtunut paljon.
Minä -
haluaisin sanoa paljon.
En tiedä, mistä… -Et siis tarvitse.
Soren, odota.
Soren!
Kuvittele. Voimme voittaa haltijoita sukupolvien ajan piinanneen hirviön.
Voimme palauttaa tähdet heille. -Sanot sitä hirviöksi.
Emme tiedä jättiläisestä mitään.
Ja sinun viimeiseksi odottaisin uskovan johonkin ennustuksiin.
Entä se "Kohtalo on kirja, jonka itse kirjoitat"?
Uskon syystä, että pystymme siihen.
Muistatko riimun, jolla mursin Finnegrinin jääloitsun?
Jos se voi sulattaa jään verestä, se pystyy kai siihen muuallakin.
Terminus ad glacium!
Mitä? Menikö riimu väärin?
Kaksi vinoviivaa ja mutkainen viiva.
Terminus ad glacium!
En ymmärrä. Miksei tämä tehoa?
Ei hätää.
Ei hätää, pikkuinen.
Hyvä idea, mutta se ei tehoa. Menen nukkumaan. Lähdetään aamulla.
Vaikka taivas on tänään pimeä
Mä sulle loistan, armaani
On Kuu muutakin kuin valonsa
Rakkauteni täällä on
Kiitos.
Miksi tulit, Soren?
Olet kruununvartija. Voisit pyytää ketä vain tuomaan ruoan.
Et tulisi, ellet haluaisi jotain.
Ellet tahtoisi puhua isäsi kanssa. -Ehkä haluan vain nähdä sinun kärsivän.
Olin kylmä sinulle, kun tapasimme Traakkilehdossa.
Isä ei saisi kohdella lastaan niin.
Olen tehnyt monia asioita, joita isän ei pitäisi tehdä, vai mitä?
Olen ollut julma sinulle.
Ja sisarellesi.
Olen nähnyt Claudian lähtevän synkälle polulle.
Ja minä olen siihen syypää.
Näen sen nyt.
Mutta silmät avoimina näen myös -
sinut.
Näen sinut, Soren.
Olet kasvanut. Olet vahva ja toimit sydämestäsi.
Hyvästä sydämestäsi.
Jotenkin sinä löysit oikean tien -
kaikista teoistani huolimatta.
Olen ylpeä sinusta.
Mitä yrität? -Soren, minä vain…
Ei!
Lopeta!
Tiedän, kuka olet. Olet vaarallinen!
Kaikki, mitä sanot, on valhetta.
En anna sinun manipuloida itseäni enää!
Ei se ole valhetta, poika.
Huomenta.
Mistä sait tuon koomisen suuren jääpalan?
Älä siitä huoli. Loitsun olisi pitänyt tepsiä.
Se vaivasi minua koko yön, mutta keksin viimein.
Vastaus on itse ennustuksessa.
"Kaksi valittua lävistää pedon sydämen."
Niin? -Lainaa miekkaasi.
Älä huoli, osaan käsitellä…
Hienoa. Säilytit sormesi.
Katsohan.
Kaksi vinoviivaa ja mutkikas viiva.
Terminus ad glacium.
Pidin siitä enemmän jäisenä.
Näetkö?
"Kaksi valittua lävistävät pedon sydämen ja sulattavat uhan."
Jättiläisellä on jääsydän.
Riimu pitää kaivertaa sen sydämeen, ja sitten sanon loitsun.
Siksi meidän pitää tehdä se.
Soturi ja maagi.
Me toteutamme ennustuksen!
Heti kun löydän kuivat sukat.
Riimu on siis kaksi vinoviivaa ja mutkikas viiva.
Eli vinoviiva, vinoviiva… -Ja mutkaviiva, selvä on.
Katso! Tuo on kai sen sydän.
Kiipeä vain sinne ja tee riimu.
Eikö muuta?
Kiipeä sinne, kaksi vinoviivaa ja mutkikas viiva.
Jep, siinä se.
Fulminis ruina!
Rayla, mene!
Vento tempestas!
Voi ei. Tämä on…
Mitä odotat? Kaiverra riimu, Rayla!
Levare ventum.
Mitä tapahtui? Olit niin lähellä.
Meidän tulee lävistää sen sydän ja sulattaa uhka.
Et ymmärrä, Callum.
Se ei ole uhka vaan lemmikki.
Olen pahoillani siitä aiemmasta.
Minulla oli paljon sanottavaa, ja se tuli liian nopeasti.
Pelkäänpä, että…
Kuuntele, Callum.
Jättiläinen ei ole riehuva, vihainen hirviö.
Se on surullinen lemmikki, joka kaipaa isäntäänsä.
Älytöntä! Katso sitä!
Se tappaa meidät, ellemme täytä ennustusta.
Tiedän, että se on totta.
Tiedän sydämessäni. Luota minuun.
En halua satuttaa sinua. Tiedän, että sinuun sattuu.
Vaikka taivas on tänään pimeä
Mä sulle loistan, armaani
On Kuu enemmän kuin valonsa
Rakkauteni täällä on
Vaikka yksinäinen oot
Älä pelkää, kultani
Tiedät, mikä totta on
Rakkauteni täällä on
Vaikket kasvojani nää
Sydämessäs tunnet sen
Mä olen Kuu, hopeakuningatar
Rakkauteni täällä on
Tiedän, kuka olet.
Esmery.
Muistan tarinat.
Arkkilohikäärme Luna Tenebrisillä oli uskollinen kumppani.
Se olet sinä, vai mitä?
Kun hän katosi, sinä jäit yksin.
Kuuttomina öinä kaipaat häntä eniten.
Myrsky ei ole raivoa vaan surua.
Yksinäisyyttä.
Kuuopaali? Milloin livautit sen sinne?
Tiedän, miltä sinusta tuntuu. Ymmärrän, koska olen menettänyt ihmisiä.
Ihmisiä, joita kaipaan kovasti.
Tiedän myös, että vaikka läheiset ovat poissa,
he eivät koskaan jätä sinua.
Lunan rakkaus on kanssasi silloinkin kun Kuu ei ole.
Sinä onnistuit. Nyt ymmärrän.
Kiltteytesi lävisti sen sydämen ja sulatti uhan.
Kuuletteko?
Mitä?
Hiljaisuuden.
Myrsky on päättynyt. Taivas on selkeä.
Saimme tähdet takaisin.
Nyt, kuten luvattu, palkitsemme teidät.
Mitä tämä on?
Se on Taivaiden kruunu.
Ja nuo ovat… -Kvasaaritimantteja!
Ainoa, joka voi palauttaa perheesi.
Sinä tiesit.
Tiesit, että palkkio oli tämä.
Mikset kertonut?
Tunnen sinut.
Et olisi lähtenyt, koska et koskaan tee mitään itsellesi.
Halusin tehdä jotain itsellesi puolestasi.
Tai sinne päin.
Olisi kai pitänyt kertoa. Älä suutu.
Nouskaamme zeniittiin katselemaan kuutonta yötä.
Liian kauan olemme olleet sokeita tähtien edessä.
Olin vain lapsi, kun viimeksi näin taivaan todellisen valon.
Nyt silmämme avautuvat viimein.
Olet siinä, veli.
Astrid, olet kaunis. -Onko se noin yllättävää?
Tarkoitan, että näen sinut. Tosiaan näen sinut.
Näen kaiken.
Näen tuhat tähteä, tuhat silmää.
Mitä tapahtuu? -Tähdet koskettivat häntä.
Hänestä tulee aikasokea.
Yksi ja lukemattomat maailmat, emme ole mitään ja silti äärettömät.
Astrid.
Tähtesi oli piilossa kauan. Nyt se loistaa kirkkaimmin.
Tähän sinut on tarkoitettu.
Ei tähteni ollut piilossa, vaikkei sitä nähty.
Tiesin aina, kuka olen.
Kuun tytär, sinulla on upea sydän.
Armon hetkellä empatian pisara lähetti väreitä ajan valtamereen.
Ne aaltoilevat yhä.
Kiitos.
Mutta sinun tähtesi…
Mitä?
Kerro. Mitä sinä näit?
Pimeyden.
Mitä?
Soren.
Voi, poika. Se olet sinä.
En odottanut anteeksiantoa.
En tullut tänne -
hakemaan anteeksiantoa tai armoa.
En ansaitse niitä.
Mutta Soren…
Tahdon kertoa, mitä kadun.
Tuska, jota olet tuntenut,
jonka olen aiheuttanut,
ei ole sinun syytäsi.
Syy ei koskaan ollut sinun.
Jos et hyväksy sanojani nyt,
pidä ne kuitenkin -
tulevaa varten.
Saatat tarvita niitä.
Äiti. Isä.
Runaan. Rakastan teitä, enkä ole unohtanut teitä.
Nyt voin pelastaa teidät ja pitää lupaukseni.
Odottakaa vielä vähän.
Ihmismaagi,
jo nyt pimeyden tahraama,
kohtalonaan pelata minun pussiini.
En pelkää sinua.
Et voi enää käyttää minua.
Olen vapaa sinusta!
Et käytä minua.
Et enää ikinä käytä minua!
Tekstitys: Teija Kuivalainen