Tidigare i Drakprinsen…
Pärlan måste gå att förstöra, men vi vet inte hur.
Men vet du vem som vet?
Himlaalverna.
Jag föreslår att du och jag reser till Stjärnskrapan i det frusna norr.
Jag förlorade hoppet långt innan jag förlorade min syn.
Blindhet gjorde Sol Regem bitter.
Vi ska hitta ett sätt att ge den mäktiga stordraken synen åter.
Frihetens väg är sanningens väg.
Jag måste möta min sanning
i Katolis.
Ber du om nåd?
Nej.
Bra. Du förtjänar ingen nåd.
DRAKPRINSEN
MYSTERIET AARAVOS
STJÄRNSKRAPAN
Där är den.
Stjärnskrapan.
Så vacker.
Vet vi om himlaalverna brukar vara vänligt sinnade?
Oavsett vilket är de vårt enda hopp. De har Novasvärdet.
Bara de kan förstöra Pärlan och hjälpa oss stoppa Aaravos.
Tornet skimrar inte bara, det där är faktiskt… skimmer.
"Skimmer" är nog inte en grej.
Hur ska vi ta oss upp dit?
-Jag ser ingen skimm… -Jag går in.
Du borde komma in!
Det är märkligt varmt men svalt och pirrigt på samma gång.
Och det luktar nybakat bröd!
Är det drakoniska ord?
"Orior, ascendo, scando."
Rayla?
Det händer nåt! Oj!
Det här är inte bra!
Jag visste inte vad jag läste.
Du fick den här sidan att lysa. Få med den sidan också.
"Erigo, subrigo, surrigo!"
Vad sägs om det? Det var faktiskt rätt kul!
Nej, det var inte kul. Vi dog nästan.
Claudia?
Känns allt som det ska?
Nej. Jag är så fördärvad, Terry.
Jag har suttit och stirrat i över en timme.
Jag ser på löv-lodjursungen, och allt jag ser är delar till trollformler.
Öronfluffet till en tystnadsformel.
Hornen till att styra trädgrenar som läskiga händer.
Och morrhåren till en oändlig kittlingsformel.
Låter gulligt men det är tortyr.
Men…
Men den är så söt!
Är ni De två utvalda?
Först och främst: Hej, kul att vara här.
"De två utvalda" vet jag inte. Men vi är definitivt två.
Jag heter Callum. Och det här är…
Vill du presentera dig själv?
Ner.
Va?
Resisto!
Nej! Pärlan!
Stella!
Jag har dig.
När pappa gick trodde jag att han blivit galen.
Men han verkade så märkligt hoppfull. Så… säker.
Jag kanske också borde slå in på en annan väg nu.
Men Aaravos hjälpte oss.
Han gjorde allt han lovade för att rädda pappa.
Jag lovade att befria honom.
Så borde jag sluta med svart magi?
Snälla, säg vad jag ska göra.
Det kan jag inte. Bara du kan se din egen djupa sanning.
Bara du kan bestämma vilken väg du ska gå.
Du blir inte ensam.
Jag rensar bort alla taggsnår och tar din hand när vi går över våta löv.
Men du måste välja väg.
Hur kan du hitta din sanning?
Jag tror att jag behöver träffa pappa igen.
Jag måste se honom i ögonen. Då kommer jag att veta.
Då börjar jag packa.
För en resa till Katolis.
Du är en så gullig topprovdjursunge.
Det där var obetänksamt!
Men väldigt modigt.
Välkomna till Stjärnskrapan.
Välkomna?
Ni dödade oss nästan!
Nästan.
-Men ödet har en annan väg för er. -Ödet? Vad ska det… Är det en ursäkt?
-De försökte döda oss. -De räddade Stella.
Stella? Vilket bra namn. Jag är Kosmo. Här är min syster, Astrid.
Ni verkar trevliga.
Jag vill inte vara ohyfsad, som om det vore mer ohyfsat än att låta folk falla,
men vem är det som bestämmer här?
Den äldste är den som ser allt.
Han som sa "ner"? För han ser ingenting! Han har ögonbindel som alla ni andra.
Callum!
Vänta, har alla andra också ögonbindel?
Det var ett skämt.
-Lustigt. -Hör på.
Vi reste långt för att be om er hjälp.
Vi måste tala med Den äldste. Världens öde står på spel.
Han träffar bara De två utvalda. Vi kan inte göra mer,
men ni får övernatta.
Vad tycker ni om spindlar?
Oh, Store och mäktige Sol Regem.
Sist vi talade skonade jag ditt liv.
Den storsinta handlingen kommer jag nog inte att upprepa.
Jag sa åt dig att gå, men ändå är du här.
Ers storslagenhet, vårt senaste möte gav mig mycket att tänka på.
Jag kände smärtan koka inom er. Därför har jag återvänt.
Din övermodige dåre!
Jag sa åt dig att ge dig av.
Yttra ett ord till,
och jag bränner upp er alla där ni står.
Är det där
ett solfrö?
Ja. Ni känner dess kraft.
Med detta solfrö kan vi genomföra ett läkande mirakel.
Vi kan läka era ögon.
Sen återställer vi er vision för Soleldsimperiet!
Nej.
Ja!
Vi behövde åtminstone inte ta trapporna.
Vad är det här för ställe? Det är så vackert.
Välkomna till Stjärnväven.
Stjärnvävspindlar har ett band till stjärnorna.
Det sägs att i deras vävnader göms himlens historia.
Vi har stjärnsilke till allt möjligt. Som vingar åt vinglösa.
Och hängmattorna ni ska sova i.
Och till våra ögonbindlar och mjuka underkläder.
-Jag måste fråga: Varför har ni dem? -Underkläderna?
-Nej. Nej, jag menar… -Ögonbindlarna.
Ja.
Från ögonblicket en himlaalv föds täcks ögonen,
så att inget ljus från solen eller månen når våra ögon.
Vi tar bara av dem klara, månlösa nätter,
så det enda ljuset som når ögonen är stjärnljus.
Vissa uppnår det ultimata bandet till himlen och blir upplysta: de tidsblinda.
De går utanför vår tidsuppfattning.
Det förflutna, nuet och framtiden blir ett.
Vi har inte haft en månlös natt på hundratals år.
Inte sen isstormarna började.
Så ni har aldrig…
Precis. Vi har aldrig tagit av våra ögonbindlar.
Gillar du min nya frisyr? Du såg inte den gamla, men visst är den lekfull?
Vem vill bli kliad på magen?
Jag har dig! Du kommer inte undan nu.
Terry?
I hundratals år har en snöstorm dolt himlen varje månlös natt.
Ingen har blivit ett med stjärnorna sen Luna Tenebris var drakdrottning.
Den äldste är den enda som tagit av sin ögonbindel och släppt in stjärnljuset.
Han kan bli den siste.
Jag är ledsen. Så sorgligt. Hoppas att det är okej om jag…
Fyra fingrar!
Fem!
Spetsiga öron. Och horn.
Runda öron, inga horn, men fett hår.
-Du är människa! -Människa och alv, som i profetian.
-Är ni magikern och krigaren? -Jag är Katolis äldste magiker.
-Och jag har använt svärd ett par gånger. -Jag tror att jag är krigaren.
Det måste vara de.
Ni är De två utvalda.
Visst.
Tror du verkligen att vi är De två utvalda?
-Nej. -Varför sa du det?
Så vi får träffa Den äldste och kanske rädda världen från Aaravos.
Jag vill bara veta vad de två är utvalda till.
Här är krigaren och magikern. De två utvalda har kommit.
Javisst. Det är vi, det.
Utvald nummer ett och utvald nummer två.
Är ni redo att ge vårt folk himlen åter?
Ja! Men innan vi jobbar på att ge er himlen åter
vill vi be om snabb tjänst som gäller världen.
Att rädda den.
Det hör inte riktigt hit. Det är nog klokt…
Ni måste hjälpa oss.
Aaravos, en ond stjärnalv, återvänder till världen. Vi måste stoppa honom.
Vi behöver Novasvärdet.
-Novasvärdet? -Ja, jag läste om det i en gammal bok.
Ett svärd som kan döda en stjärnalv.
Svärdet gavs till en modig människoflicka för hundratals år sen.
Det gör detsamma.
Att döda en av de största är omöjligt.
Jag tänkte inte skada din unge. Jag lovar!
Tvinga mig inte att använda svart magi.
Känn den lugnande doften av lavendel.
Lukta på den.
Så läskigt. Är du oskadd?
Jag måste träffa pappa.
Då kommer jag att veta vad jag ska göra.
Jag förstår inte.
Jag har med mig ett solfrö. Vi kan äntligen läka era ögon.
Nej!
Tror du att jag kan styra igen om min syn återställs,
och laga det som är trasigt i Xadia?
Ingen kan rädda det.
Jag behöver inte se.
Jag behöver flyga!
Läk mina vingar,
så ska vi låta brinnande rättvisa regna över våra fiender.
De största är odödliga.
Men boken sa…
Stjärnalver, som ni kallar dem, är himmelska varelser.
När deras stjärnor står rätt
kan de välja att förkroppsliga sig bland oss i Xadia.
Det stämmer att Novasvärdet kan förgöra en stjärnalvs kropp.
Varför räcker inte det?
När dess kropp dör återvänder den odödlige störste till himlen,
i väntan på nästa gång stjärnorna står rätt så de kan förkroppsligas här igen.
Därför förintade inte stordrakarna Aaravos.
Han kunde bara stoppas för gott om han fängslades.
Ja.
Så Aaravos kan inte dödas.
Vi kom förgäves.
-Inte förgäves. -Ni har ju en profetia att uppfylla.
I hundratals år har en snöstorm dolt himlen varje månlös natt.
Stormarna orsakas av ett rasande isvidunder.
Orsakas det här av ett monster?
Den tidsblinda förutsade:
"Krigaren och magikern ska genomborra bestens hjärta och smälta hotet.
De två utvalda ska återbörda himlen, och himlen ska pryda dem."
Jag är tillbaka!
Vi är alla tillbaka. Corvus, Zym och så.
Och jag har med souvenirer!
Jag menar, vi alla har med souvenirer. De är svampar!
Och de är jättegoda!
Ät inte om de ler. Lång historia. En man i hatt tog oss till en grotta…
Är det nåt fel?
Han är tillbaka, Soren.
Din far.
Han är här.
I fängelsehålan.
Undertexter: Susanne Sparv