V předchozích dílech Dračího prince…
Už jsi to udělal.
Tak co, že se trochu umažeš od temné magie?
Musí existovat způsob, jak Perlu zničit, navždycky.
Vydáme se spolu do Hvězdodrapu,
na Zmrzlý sever.
Cesta svobody je cestou pravdy.
Musím se postavit své pravdě
v Katolis.
Všichni mě opouští.
Ale ty mě nikdy neopustíš.
Protože já tě opouštím první.
Claudio, prosím.
Budu tu pro tebe.
DRAČÍ PRINC
ZÁHADA AARAVOSE
KNIHA 6. – HVĚZDY KAPITOLA 3. – PROLOMIT LEDY
Udělal jsem jedno kouzlo.
Jedno.
Musel jsem.
To je ale páreček, Hepčík a Šlofík.
Co?
Vstávat, děcka. Ta snadná část cesty skončila.
Čas na tu zrádnou a nebezpečnou část.
To je ono. Zmrzlé moře.
Pojmenovali ho výstižně.
Zbytek cesty k Hvězdodrapu vede přes led.
Jsi si jistá, že nás udrží?
Ne.
Musíme rozložit váhu.
Jsi mláďátko,
ale pojď se mnou, ať rozložíme váhu líp.
Zkus zachovat klid.
Dostaneme tě ven. Kopej nohama!
No tak. Ty to…
Ne!
Tak kouzli, mágu.
- Umím vyčarovat vodní vulkán. - Jo
Udělej to.
Mons aqueous!
Tohle místo není pro tebe.
Byl jsi statečný společník, ale…
je čas, aby ses vrátil domů.
Domů do Stříbrozemě, k Etharimu.
Zase se někdy uvidíme.
- Pozor! - Proč mě zastavuješ?
To je černý led.
Je očarovaný temnou magií?
Ne.
Vypadá černě, protože je tak hladký.
Aha.
S tím pojmenováním to asi trošku přehnali…
Díky. To šlo fakt samo.
Na tom ledu.
To je loď?
- Jak dlouho tu asi je? - Těžko říct.
Možná pár století?
Doslova zamrzla v čase.
Doslova je zamrzlá v ledu.
A obrazně je zamrzlá v čase.
Kouknu, jestli tam něco není. Nějaké zásoby.
To já všechno ztratil. Půjdu já.
Ne, nevíme, jak stabilní ta loď je po tolika letech tady.
Jsem rychlá a mrštná. Když se něco pohne, zvládnu to.
Velmi mrštná. Pamatuju…
Nevytahuj ten černý led!
Co myslíš?
Tak jo. Jdeme na to.
„Paprsek osvícení.“
Hezké jméno pro loď.
Je smutné, že tu uvízla.
Podívej, už nikam nedopluje.
Když ji vyrobili, lidi z ní museli být tak nadšení.
Určitě byla něčí oblíbená.
Nejspíš si představovali, že dopluje na úžasná místa.
Přesně. Nikam nepluje.
Můžeš si ji tu kreslit, ale změní to něco?
Zamrzlá loď.
Tak smutné.
To je deník.
Možná bychom to neměli číst.
Ty jedna zvědavá opičko.
Pravda, možná tu existuje nebezpečí, o kterém se z toho dozvíme.
Netuším, jestli si říkala tohle, ale co.
„I když naše dosavadní plavby byly velmi úspěšné
a našel jsem víc pokladů a magických relikvií,
než jsem kdy snil,
mám přiznat, po čem ještě toužím ze všeho nejvíc?“
Měl by to přiznat, co myslíš?
Proč vlastně předpokládám, že je to „on“?
„Toto jsou slova
Její Excelence kapitánky Esmereldy Skall.“
Tak znovu.
„Mám přiznat, po čem ještě toužím ze všeho nejvíc?“
„Tady, za soumraku mých dní,
zjišťuji, že ze všeho nejvíc toužím po tom,
co jsem celou dobu mohla mít,
po lásce mého drahého Conrada.
Hlasy, které mě od něj volaly, povinnost, dobrodružství, sláva,
jsou jen prázdné větry, kvůli kterým umírám prázdná a sama.
Conrade, kdybys tu byl, omluvila bych se ti.
Conrade, kdybys tu byl, řekla bych ti,
že to tajemství, jež jsem hledala po světě,
jsi v sobě měl celou dobu ty.
Conrade, kdybys tu byl,
podívala bych se ti do očí a vzala tě za ruku.“
Raylo, už se stmívá!
Jsi hotová?
Všechno v pohodě?
To tam Rayla brečí?
Jdu za tebou!
„Conrade, kdybys tu byl, řekla bych ti, že moje volby byly nic a ty jsi vším.
Conrade, kdybys tu byl…“
Raylo!
Raylo, jsem tu.
Jsem tu.
Callume, jsi tady.
Jo.
Raylo, celou dobu…
Jo?
Celou dobu
sis tu četla?
- Promiň… - Raylo!
Jo, myslela jsem, že v tom možná najdu něco důležitého.
Ale to je jedno. Neměl jsi sem chodit!
Plakala jsi. Myslel jsem, že se něco stalo.
Nic se nestalo.
Už zapadá slunce a venku je zima,
přespíme tady, kde máme aspoň přístřeší.
Ne. Není to tu stabilní.
Je zamrzlá po staletí. Nepotopí se zrovna dnes.
Možná uvízla, ale pořád je to dobrá loď.
Fajn, přespíme tady. Ale už do ní nebouchej!
Všechno moje ložní prádlo se potopilo.
Jako deka poslouží i prkna.
Hele, je to prknodeka.
Asi se nechceš radši přikrýt tou anti-magickou dekou.
Ne. Budu spát líp, když bude Perla v bezpečí.
Callume, já se s tebou o deku klidně podělím.
O nic nejde.
To je v pohodě. Díky.
Te spíš, ne, díky. Bez urážky. Ale ne.
Tak jo.
Ty jo!
Toho výhledu jsem si předtím nevšimla.
Obloha je dneska nádherná.
Hvězdy nás prý přežijí.
Věční strážci na nebesích.
Ale já našel jejich stříbrná srdce. Přemýšlím, jestli umírají.
Možná za úsvitu lapají po dechu, naposledy vydechnou po noci.
Pak z temnoty zrodí se nové jiskry.
Nadechnou se soumraku
a vydechnou světlo.
To jsou ta nejjemnější a nejkrásnější slova,
jaká jsem kdy slyšela.
Napsal to táta.
Král Harrow?
Ne, můj opravdový táta.
Damian. Byl to spisovatel, básník.
Celý život strašně špatně dýchal.
Prý si díky tomu vážil každého dechu a okamžiku.
Máma prý neznala silnějšího člověka.
Díky, Callume.
Díky, žes mi to řekl.
Callume?
Jsem v pohodě.
V pohodě.
Je mi teplo, fakt.
Nebuď blbý a vezmi si tu deku.
- Dobrou noc. - Dobrou.
Ach. Ahoj.
Ahoj, Callume.
Jsme blízko.
Jo. To jsme.
Naše tváře jsou…
Máš teplý dech.
Promiň.
Ne, je to příjemné.
Dobře.
Jo.
Musím ti něco říct.
Užil jsem temnou magii.
Co?
Nemůžu uvěřit, žes zase použil temnou magii.
- Protože je to špatné? - Nebezpečné!
Ubližuje ti to!
Ale hlavně jsi zranitelný vůči tomu, čeho se bojíš nejvíc.
Aaravos. Vím.
Tak proč? Proč jsi to dělal?
To už je jedno, jsem zničený. Je pozdě. Koho to zajímá?
Není pozdě, když s tím přestaneš.
Ale nechápu, proč to děláš,
když víš, že si tím ohrožuješ život.
- Fajn. Chceš vědět proč? - Jo. Chci!
- Bylo to pro tebe! - Co?
Finnegrin tě chtěl zabít.
Neměl jsem na vybranou…
udělal bych pro tebe cokoli.
Mám ti poděkovat?
Ne, to neříkám. Já…
Poslouchej.
Jestli si někdy budeš muset vybrat mezi mnou a vyšším dobrem,
udělej to správné.
Obětuj mě.
Už to přestalo.
- Lampa! - Musíme to uhasit!
Je čas jít.
Ustup.
Sagitta venti!
Perla!
Raylo, rychle!
Jestli já nemám obětovat vyšší dobro pro jednoho člověka,
tak mi taky něco slib.
Co?
Jestli mě Aaravos znovu ovládne, jestli mě využije, musíš mě zabít.
Dobře.
Slibuju.
Králi Ezrane, vím, že je pozdě. Ale na mostě je rozruch.
Záhadný cizinec, řvoucí blázen.
Ne, počkejte! Prosím!
Jen potřebuji vidět krále!
Nesahejte na mě! Prosím! Nechci nikomu ublížit.
Jen potřebuji vidět…
krále.
Králi Ezrane?
Můj králi.
Jsem skromný služebník.
Byl jsem pokořen a ponížen.
Změnil jsem se, já…
Ne, změnil jsem se.
Udělal jsem strašné věci, můj králi, ale už vidím…
Vidím jinou cestu!
Přestaň.
Přestaň!
Prosíš o smilování?
Ne.
Dobře.
Nezasloužíš si ho.
Překlad titulků: Beata Krenželoková