Усі ми — пил зірок.
Тримаємось лиш мить, живі любов'ю.
ПРИНЦ ДРАКОНІВ
ТАЄМНИЦЯ АРАВОСА
КНИГА 6: «ЗОРІ» РОЗДІЛ 1: «ДОТИК ЗОРЯНОГО ЕЛЬФА»
О, лісовий друже.
Хочеш позмагатися у свистінні?
Боюся, не сьогодні.
Це була довга й химерна ніч. Ми декого втратили.
Не зовсім утратили. Але не можемо його знайти.
Не знаємо, як він, та дякую, що підбадьорив.
О ні.
Ні.
Лорде Вірене…
Ви живі?
Живий?
Так і є.
Ви таки живий!
Я живий!
Ви живий!
-Я вільний! -Дуже вільний!
Клавдія. Я живий!
І почуваюся вільним, як ніколи!
Аравос казав, що я помру, без його темного ритуалу.
Та це була неправда.
Ось я тут, живий доказ.
Він увесь цей час брехав.
Аравос не брехав.
Клавдія…
Що… Що ти накоїла?
Я зробила те, що мала.
Я провела ритуал. Принесла жертву.
Промовила заклинання.
Кров дитини.
Клавдіє.
Моя люба дівчинко.
Чому?
Усе як ти казав.
Заради сім'ї зробиш усе.
Будь-що небезпечне або й мерзенне.
Але це не зовсім так. Я не це мав на увазі.
Ми робимо все заради наших дітей. А не навпаки.
Батьки не хочуть, щоб дитина страждала за них.
Це ж… Це любов.
Це забагато віддачі. Мені боляче бачити тебе такою.
Ох, Клавдія.
Що з тобою сталося?
Байдуже. Треба визволити його з в'язниці.
Він урятував тобі життя. Урятуймо ж Аравоса.
Ні.
Що?
Я не можу.
Попри все це, я змінився.
Я прокинувся з відчуттям свободи вперше за довгий час.
Я знаю, що завів свою милу й геніальну доньку на хибний шлях.
Я вів тебе за руку й вів своїм прикладом.
Може, тепер, якщо я піду шляхом свободи,
ти теж колись знайдеш свій шлях.
Що означає «шляхом свободи»?
Шлях свободи — це шлях істини.
Я мушу постати перед правдою
в Католісі.
Що? Ні! Там на тебе чекає протилежність свободі.
Тебе щонайменше замкнуть у темниці.
Я знаю.
Знаю.
Тату, не треба. Не роби цього. Не йди.
Це помилка, це…
Ти не можеш!
Я тебе врятувала! Ти завдячуєш мені життям.
Ти повинен залишитися!
Ох. Клавдіє, я так тебе люблю.
Я люблю тебе.
Ні!
Навіщо це, Сорене? Чи так треба зав'язувати мені очі?
Повір, Опелі. Так треба королівській варті.
Це надсекретне засідання Вищої ради,
тож навіть місце має бути секретним.
Тоді ходімо швидше.
Гаразд, ми на місці.
Я таємно постукаю,
а тоді назвуся нашими таємними прізвиськами.
Прошу пропустити лорда Хлібного Бутерброда
й леді Панівне Обличчя.
Сорене, заходь уже.
Це не таємне місце, ми у вищого мага в…
Ой, а Живець, що, народив
дитинчат?
Ні.
Це порятовані жабосяї. Ми називаємо їх живченятами.
Чхун, Ласун…
і Капелюш.
Ви знаєте, що ми пішли,
щоб заважити Клавдії і Вірену випустити у світ давнє зло — Аравоса.
Ми мали знайти його в'язницю першими.
І? Як усе склалося?
-Що ж, ми її знайшли. -Розкажи їй решту.
І ми привезли її сюди.
Та-дам!
Стоп. Хочете сказати, що Аравос…
Ага. Він там.
Що?
Навіщо ви її привезли? Це жахлива ідея.
Ось чому ця зустріч супертаємна.
Ми маємо вирішити, що робити з перлиною — чарівною в'язницею.
Бо головне — переконатися, що Аравос ніколи не звідти не вийде.
Треба її боронити, що б не було.
Треба оповістити Пентархію і зібрати найкращу варту, що убезпечить її.
Як на мене, безпечніше не розповідати іншим королівствам.
Тримати це в таємниці.
Думки, Келуме? Захистити чи сховати?
Ні й ні.
Треба її знищити.
Поки вона тут чи будь-де, вона становить загрозу.
Аравос здатен маніпулювати людьми,
як-от лордом Віреном.
І мною.
-Але як її знищити? -Я не знаю.
Розбити, скинути зі скелі чи здоровенною гострою сокирою
отак: «Гах!» Розумієте?
-Є варіанти. -Як щодо цього?
Ми створимо братерство Перлини,
вирушимо в довгу мандрівку світом
і кинемо її у вулкан.
Усе ідеї гарні.
Та чи знищення перлини вб'є Аравоса,
або ж випустить?
Наче розбите яйце.
Гадаю, я…
Ні. Я не знаю.
Знищити її — ризик.
Тож я вирішив зберігати її тут, у Католісі. У безпеці.
У сховку, під захистом.
Зім?
Де ти?
Агов? Тут є хтось?
Так, ти хвилюєшся за маму.
Де б вона не була, з нею все гаразд.
Вона наймогутніша мама у світі.
Зараз треба убезпечити перлину.
Щойно зможемо, ми її знайдемо.
Келум?
Чула, ти тут божеволієш.
Що? Хто це сказав?
Скажімо, мавпенятко на хвості принесло.
Має бути спосіб знищити перлину. Дійсно знищити.
Ми просто не знаємо, як. Але знаєш, хто знатиме?
Ельфи небес.
-Хто? -Я чув про них у Великій читальні.
Прадавні небеснокрилі ельфи, що живуть у Зоречосі.
Ті знають усе про зоряних ельфів.
Тому ми з тобою вирушимо в подорож до Зоречоса.
На Крижану північ.
Не знаю, Келуме.
Ні, ну-бо. Для тебе там теж дещо є.
-Ти про що? -Квазар-діаманти.
У світі їх лише три, і вони в ельфів небес.
Якщо ми їх дістанемо, я заклинанням витягну твоїх батьків і Рунана з монет.
Келум.
Я вивчаю зоряну магію. Знаю руни й драконську.
Потрібні лише квазар-діаманти, ну-бо.
Ні, Келуме.
Я хочу допомогти батькам, але не керуюся цим.
Найбезпечніше — залишити перлину тут.
Так вирішив король Езран.
Чому ти так хвилюєшся?
Аравос у в'язниці, але він не безсилий.
Не знаю, як, та боюся, він…
використає мене.
Де це я?
Багато книг. Люблю книги.
«Поезія космосу». «Царства поза часом».
«Чотири стародавні дари».
А це крісло мені дуже знайоме.
Я в перлині.
О ні.
Що я накоїв?
Рейло? Будь ласка, прокинься!
Що таке? Хто кого?
Я тебе знищу.
Ні, це я! Рейло, це лише я. Келум.
Не підкрадайся отак! Тобі пощастило, що я
не скористалася проти тебе дуже небезпечною зброєю.
Яка комфортна й затишна загибель.
-Що таке, Келуме? -Це Аравос.
Він керував мною уві сні.
Я уві сні пішов до сховку перлини,
а впустивши її, прокинувся.
І ось я тут.
Келуме, ти виснажений.
То просто жахіття наснилося.
Якби я вважала, що ти в небезпеці…
Ми всі в небезпеці.
У справжній.
Рейло. Я маю щось зробити.
Гаразд, Келуме. Я тобі вірю. Але що тут поробиш?
У мене є ідея.
Що ти надумав?
Знаю. Він забрав нашу ковдрочку.
Так, ви чудові.
Принц Келум. Що привело вас сюди?
Справи чи повидло?
Прохання дещо створити.
Дещо особливе й інноваційне.
Обіцяю, воно буде ще й смачним.
Це допоможе спинити Аравоса.
Бідний малий сумує за мамою.
Іноді й мені цікаво, де моя мама.
Не можна просто чекати.
Треба щось робити.
Езран!
Вибач, що розбудив, але в мене є таємний план.
Я знаю, що можна довіряти Живцю, але чи й Ласуну можна?
Це твоя ідея?
Знімаєш розумову напругу в'язанням?
Це руни, що блокують чари.
Це антимагічна ковдра!
Тобто ти хочеш укриватися нею, щоб мати захист під час сну?
Ні. Не зовсім.
То який твій великий задум?
-Простий! -Стук-стук!
Заходь.
Що відбувається?
Не наближайся до Келума із цією перлиною.
Це підробка. Вочевидь, ідеальна.
Усередині — знаменита коричнева маса, розтоплена й залита у форму.
А зовні — цукровий шар.
Це красиво й смачно.
Розумієш, у чому мій задум? Тепер так?
Гігантська солодка версія перлини…
Магічна ковдра проти чар…
-Ні. Я не розумію. -Гаразд.
Ми підмінимо справжню перлину.
Підробка буде тут. Хто її шукатиме —
матиме лише величезну цукерку.
Не дуже й жахлива доля.
А перлину я загорну в оце, щоб магія не пройшла.
Ми підемо з нею на північ і дізнаємося, як її знищити.
Езран погодився, таємний план — це новий план.
Чекай… Хочеш, я піду туди й підміню її?
Щоб ти не підходив до перлини.
Ні, я впораюся.
Усе буде добре.
У мене є ковдрочка.
Світанок — час нових походів.
Келуме й Рейло,
на вас чекає довга й холодна подорож до Зоречоса.
Дбайте одне про одного. Ви зможете.
Сорене й Зіме, бережіть одне одного.
Знайдіть королеву драконів, будь-де.
Знайдемо, королю Езране.
Йой, я тебе не бачив.
Тому що я міцно спав.
Із заплющеними очима.
Так би мовити.
Мама мене покинула.
Брат мене покинув.
А тепер і тата нема.
Усі від мене йдуть.
Я тут, з тобою.
Але ти ніколи мене не покинеш.
Що?
Бо я піду від тебе першою.
Клавдіє, що?
Ні, я тебе не залишу.
Я тебе кохаю.
Клавдіє, зупинися. Що ти робиш? Подумай.
Клавдіє, я кохаю тебе. Я ніколи тебе не покину.
Будь ласка, Клавдіє!
Я чекатиму тут. Скільки тобі потрібно, я буду тут.
Я буду з тобою.
Я чекатиму тут.
Переклад субтитрів: Ольга Цяцька