SERIÁL NETFLIX
V předchozích dílech…
Fulger…
Přišel jsem dnes o matku. Je to její duchovní plamen.
Oheň nerozdělávejte, nebo v táboře začne hořet.
Jsem na řadě.
Nevyhnutelně se vrátím do světa.
KNIHA 4. ZEMĚ
KAPITOLA 5. VELKÁ BRÁNA
Callume, znáš tu drakonskou větu, kterou řekla Zubeia?
Sepultura caelo.
Je to tak zvláštní.
Když jsem tady byla naposledy, skočila jsem vstříc jisté smrti.
Ale pak jsi roztáhl křídla a zachránil mě.
Od té doby se toho tolik seběhlo.
Callume, jsi v pořádku?
Ani ne.
Chceš si o tom promluvit?
Bim bam bim! Začíná schůzka!
Pane jo. Kupodivu mám pocit, že už se to někdy stalo.
Všechno to spolu souvisí.
Někdo se snaží Aaravose vysvobodit. Ale kdo?
- Moje sestra. - Jak to víš?
Jak říká. Všechno to spolu souvisí.
Tátovi nejspíš přes zrcadlo celou dobu do ucha šeptal Aaravos.
Už tu ale není.
Claudia je mocná a zoufalá.
Navázala na jeho práci.
Navíc vidím její náramek.
Tak Claudii musíme najít a zastavit.
Jak?
Poslední dva roky jsem po ní bez přestání pátrala.
Ale marně.
Sice netušíme, kde je, ale víme, co hledá.
Musíme ji předehnat.
Zubeio, říkala jste, že jste Aaravosovo vězení ukryli
a že každý veledrak měl díl skládanky.
Našli bychom tak řešení dřív než Claudia?
Možná.
Rex Igneous, veledrak země.
Možná nám napoví, kde se vězení nachází.
Rex žije pod velikou horou Umber Tor.
Pojďte. Odlétáme.
Ne. Ty tady zůstaň, Zyme. Je to moc riskantní.
Nemůžu tě zase ztratit.
Ta záhadná bytost ještě nic neřekla.
Ale koukejte na ten sliz.
Tekutá, ale tuhá látka.
Má elegantní lesk a značnou viskozitu.
Prosím, asi…
Asi co nevidět promluví.
Pohleďte na Aaravosova posla.
Veď nás. Ukaž nám cestu vstříc osudu.
Prosím.
Poslouchám.
Možná by chtěl pojmenovat.
Co takhle… Blyskulík?
I ten plivající homunkulus si zaslouží důstojnější jméno,
než je Blyskulík.
Něco důstojnějšího.
Už to mám! Sir Blyskulík.
Vidíš? Líbí se mu.
Počkej! Sire Blyskulíku!
Jen fajn být projednou na straně dobra.
Lidi, elfové a draci?
Jsme dragang!
Těší mě, že lidi na cestě doprovází dvorní šašek.
Nejsem šašek. Jsem velitel královské stráže.
Je to taková dračí stráž, ale pro Ezrana.
Pokud se stejně důvtipně oháníte mečem,
mladý král je v dobrých rukách.
Pane jo. Děkuju.
Draci jsou hrozně milí.
Nic mi není. V táboře došlo k neshodě kvůli rozdělání ohně.
Trošku se… rozohnili
a zranila se jedna lidská civilistka.
Jmenuje se Lucia. Je vrchní architektka.
Přijela z Katolisu, aby pomohla se stavbou tábora a rekonstrukcí.
Léčí se. Situace by se měla uklidnit, že?
To je ona.
Východní velehora Umber Tor.
Nevím, jestli je někdo…
Ne!
Jsme strážci brány Umber Tor!
„Strážci“ zní trošku přehnaně, nemyslíš?
Jsme spíš vrátní.
Střežení brány je posvátná povinnost.
Říkám to už 500 let.
Ano, ale střežíme ji vůbec? Jen ji otevíráme a zavíráme…
Nechte toho hašteření.
Otevřete bránu. Musíme vidět Rexe Ignea.
Rex Igneous návštěvy nepřijímá.
Zkuste to zas za sto let.
Vím, že se jen snažíte dělat svoji práci…
Jsem dračí královna!
Otevřete bránu, nebo vás rozdrtím na padrť!
Je to pádný argument.
Ano, má logiku. Dává smysl.
Je neprůchodná.
Před 80 lety tam nebyly.
Co se stane, když přidám špetku hlíny,
ještě trošku slizu a všechno to promíchám?
Moc nelepí.
Je vláčná a hedvábná. Dá se navíc krásně roztáhnout.
Dokonalost sama.
Možná se nám něco snaží říct rukama.
Jako v té společenské hře, rukomluvě.
Jak si z těch přihlouplých gest máme něco vyvodit?
Je to prostě nesmysl.
Ne, asi tím myslí hadí oko nebo špičatou hlavu.
Už to mám!
Ještěrka v klobouku.
Náš kosmický průvodce nám podle tebe zoufale popisuje „ještěrku v klobouku“?
No… Uhodla jsem to?
Tak to hodně štěstí.
Ale můžete přece jít jinudy.
Co? O tajném vchodu ani muk.
Tajný vchod?
Proč jste nám o něm neřekli dřív?
Nemáme zadní vchod v dračí velikosti.
Je spíš v běžné velikosti.
Pro drobná, choulostivá stvoření, jako jsou elfové nebo lidé.
Možná jsme drobní a choulostiví,
ale jestli se k Rexi Igneovi dá dostat, vydáme se za ním.
Vchod leží v Dračím lese,
hluboko v Neprobádaném lese.
Nemáte mapu, instrukce nebo…
Je to přece Neprobádaný les.
Jasně.
- Chápu. - Nebojte. Cestu najdeme.
Odvaha vám nechybí, mladý králi. Ale musím vás varovat.
Až Rexe Ignea najdete, pečlivě važte slova.
Ano, ten starý drak má výbušnou povahu.
Když ho otrávíte, země se zatřese.
Když ho rozčílíte…
Roztříští kameny. Vzkypí láva!
Když ho rozzuříte…
Nejspíš zemřete.
Nic se nám nestane. S mrzutými netvory to umíme.
Hodně štěstí, malí hrdinové.
S Azymondiasem na vás počkáme na Bouřkové hoře.
Pořád se nám snaží něco říct.
Hele, začal něco kreslit. Jako v další společenské hře, piktoramě.
Začínám si myslet, že si s námi Aaravos jen hraje.
Už zas!
Ještěrka v klobouku?
Ještěrka v klobouku!
Jo!
Zjevně to žádná ještěrka není. Je to…
Je to…
drak.
Jen se nadýchejte.
Cítíte to? Vůně dobrodružství.
Že, Callume? Dobrodružství.
No tak! Naladíme se na dobrodružství. Neznáte nějakou dobrodružnou písničku?
Raylo?
Fajn. Promiň, že nám chci výlet trošku zpestřit.
Ne. K zemi. Schovejte se.
- To byli elfové darů země? - Jo.
Jsou to jezdci Dračího lesa. Aspoň víme, že jdeme správně.
Třeba nám pomůžou najít vchod.
To bych neřekla.
Jsou známí tím, že území nelítostně brání před nezvanými hosty.
Hází je do díry. Do Jámy beznaděje.
Aha. To nezní moc dobře.
Nemáme na vybranou.
Nechoďte nikomu na oči a já vypátrám vchod.
Přece tam nemůžeš sama.
Tak fajn.
Vchod vypátráme s Callumem.
Ne, zůstanu s Ezranem.
Sorene, běž s Raylou. Dychtíš přece po dobrodružství, ne?
Jo, to by asi taky šlo.
Hodně štěstí, Raylo. Najdeš ho raz dva.
Dobrodružství začíná.
Zatýkáte mě? Za uhašení svíčky?
„Ne, stráž je tu jen pro jistotu.“
Pro jistotu? Kvůli čemu?
„Lidi rozrušilo, co se stalo. Co jste udělala.“
Zlobí se na mě?
To mně přece ublížil.
Dřela jsem kvůli elfům do úmoru a podívejte, co mi provedli!
Vrátím se do stanu. Stráže nepotřebuju.
„Měla byste tady zůstat. Nebyla byste v bezpečí.“
Co se mnou bude?
„Rozhodne královna Janai.“
Stoupá nám napětí.
Jo. Co nevidět vypustí čiré zlo a možná nastane konec světa.
- Myslel jsem tebe a Calluma. - Ne! O tom se bavit nehodlám.
Když jsi odešla, strašně mu to ublížilo. Vážně.
Hrozně se trápil.
Konečně ses vrátila.
Je to dobře. Ale i špatně.
Vesměs je to prostě zvláštní.
Jak vždycky říkám:
Někdy chvilku trvá, než se se zvláštností vyrovnáš.
A pak se to vyřeší.
Nebo taky ne.
Srdce si dělá, co chce, a nedělá, co nechce.
Sorene…
co to…
Teď dávej pozor. Tak se to dělá.
Jsi moc divoká, ty tupá bestie.
Zkrotíme tě!
- Musíme něco udělat. - Ne!
Nemůžeme riskovat, že nás někdo uvidí. Taky se zlobím, ale musíme dál.
Jdeme.
Vždyť je to nevinná dračice. Ublíží jí.
Myslel jsem, že ti na nich záleží. Nepatřila jsi k dračí stráži?
Nemůžeme všechny zachránit, Sorene.
V sázce je příliš mnoho.
Odcházím. Ne abys dlouho otálel.
Dříví už asi máme dost, Callume.
Promiň.
Vypadá to, že ti něco leží na srdci.
Na výlevy teď nemáme čas, Ezi.
Musíme být ve střehu. Netušíme, co na nás číhá.
Jen cvrčci.
Ale neboj. Prý nás nepřepadnou.
- Jsi v pohodě? - Jo.
Nemůžu to dostat z hlavy.
Kdykoliv zavřu oči, vrátím se tam.
Byla to hrůza.
Teda. Vím, že ti ublížila,
ale Rayla by určitě nechtěla, aby ses trápil.
Co? Rayla?
Mluvím o Aaravosovi.
Zmocnil se mě a hrál si se mnou jako s loutkou.
Aha. Jasně. To dává mnohem větší smysl.
Ale máš pravdu.
Možná je to ve srovnání se vším maličkost, ale nevím, co s Raylou.
Snaží se, co může, aby všechno bylo jako dřív.
Ale nic není jako dřív. Všechno zkazila.
Když se vrátila, měl jsem strašnou radost, ale zároveň jsem zuřil.
Rád bych jí odpustil, ale je to hrozně těžký.
Stejně jako spousta dalších věcí. Třeba kouzlení. Ale přišel jsi na to.
Jo.
Vztahy jsou ale kupodivu složitější.
Hej! Nedovoluj si na menší.
Ten drak je mnohem větší než já.
A co jsi zač?
Jsem Soren.
Na dobrodružství jsem narazil na prvního padoucha.
Jo.
Zdá se, žes vyhrál.
Cos vyhrál?
Báječnou tykev!
Úplně jsem na tebe zapomněl.
Měla bys utéct. Nebo uletět.
Ať tě tady nenajdou, až ten kluk přivede další padouchy.
Hele, jsem hrdina. Jen se ti snažím pomoct.
No tak! Běž!
Běž! Zmiz! Padej!
Jen klid.
To nevypadá dobře.
Nebyla to ještěrka v klobouku, ale drak pod horou.
Vede nás k Umber Tor, domovu mocného Rexe Ignea.
Ten drak určitě ví, kde Aaravose vězní.
Ano.
To byl ale den.
Něco jste objevili, stejně jako já.
Tadá!
Nejsuprovější hmota, kterou kdy kdo viděl.
Říkám jí praštělína.
Co se stalo? Kde je Soren?
Ještě se nevrátil? Rozdělili jsme se a…
Nic mu není.
Uvidíte. Až se vrátí, zarecituje nám epickou báseň o dobrodružné cestě.
Nejspíš se zpozdil, protože vymýšlí, co se rýmuje s „legendárním hrdinstvím“.
Moc mě mrzí, že jsem po tobě tu oslizlou tykev hodil.
Překlad titulků: Hana Mišove