EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Tidligere på Drageprinsen...
Men Rayla, Dragedronningen er døende.
Vi må dra til henne!
Jeg sender bud til Dragedronningen.
Vet hun at ungen lever, holder hun kanskje ut.
Ethari, kan jeg komme hjem igjen?
Xadia har angrepet menneskerikene. Alle! Det krever en reaksjon.
Krig!
Hva? Nei!
Folket i menneskerikene og Xadia vil ha fred.
Erkemagus, jeg har med en som vil snakke med deg.
BOK 3 SOL
KAPITTEL 4 MIDNATTSØRKENEN
Det går bra. Helt fint.
Så...
Gårsdagen må ha vært tøff for deg.
Egentlig ikke.
Da jeg var barn, hadde vi "store følelser-timen".
Du lukker øynene og kjenner etter om du har noen,
sier dem høyt,
den andre hører hva du føler, og da føler du deg bra.
Mennesker er så rare.
Jeg sier bare at du har opplevd mye nå. Det er forståelig om...
La meg være!
Store følelser.
Om du ikke slutter å mase om dette nå,
skal du få en stor følelse i tinningen.
Prins Kasef av Neolandia ber om audiens.
Jeg er her med et ultimatum.
Jeg tvinger deg til å ta en avgjørelse.
Jeg vet hva et ultimatum er.
Har denne flere brikker?
Flere riker enn Katolis og Neolandia ble angrepet.
Del Bars konge og Eveneres dronning ble drept.
Folket der er sinte og vil ha rettferdighet.
De vil gå til krig mot Xadia, hærene deres har ankommet Katolis.
Våger dere å krenke våre grenser?
Ja.
Her er ultimatumet.
Hvis dere ikke er med oss, er dere i veien.
Kong Ezran, vi kan vise Xadia menneskerikenes styrke og rettferdighet.
Fire hærer, forent til én...
Nok! Jeg har sagt det alt.
Katolis går ikke til krig mot Xadia!
Da går tre hærer til krig mot Katolis i morgen ved daggry.
Hva gjør du?
Forbereder deg på storhet.
Sitt stille nå.
Noen kommer.
Vær hilset, reisende.
Jeg heter Naimi-Selari-Nykantia,
men de kaller meg Nyx.
Hei, Nyx. Jeg heter Rayla,
de kaller meg Rayla, og jeg er i dårlig humør.
Fly vekk nå, ellers bruker jeg disse og gjør noe som vil muntre meg opp.
Selvsagt, du er den forviste måneskyggealven.
Hva snakker du om?
Jeg er Dragedronningens sendebud.
Hun mottok din beskjed og sendte meg for å hjelpe.
Jeg står til tjeneste.
Og du må være...
Jeg er en jordblodalv. Hoi!
Det stod at du reiste med et menneske.
Gjorde det?
Det var meg. Jeg var mennesket!
Og der er han.
Dagens drage.
Å, han har sin mors øyne!
Jeg har fått autorisasjon til å fly ham rett hjem.
Det skjer ikke.
Vi klarer oss fint alene, Nyx.
Jeg får babydragen raskt hjem, og det er viktigst.
Vi lar deg ikke ta Zym.
Ok, forstått.
Vel, hva med dette?
Jeg kan gi dere skyss.
-Ikke interessert. -Sikker?
Hvordan har du tenkt å krysse Midnattsørkenen?
Ser vi dumme ut?
Vi krysser ikke Midnattsørkenen. Vi går rundt.
Dragedronningen er døende, og du vil kaste bort en uke
når jeg kan få dere over på to dager?
Hvordan?
Følg meg.
Kong Ezran.
Kasefs trussel er grusom, men vi kan vinne.
Hva mener du?
Din tante Amaya, og moren din før henne,
så til at vår hær var den best trente og mest disiplinerte styrken i rikene.
Den kommende kampen blir tøff, men vi vil seire.
Men til hvilken pris?
Den som blir nødvendig.
Mange liv.
Hvor mange?
Ingen kan si det sikkert.
Hvor mange?
Jeg vet ikke.
Gi meg et tall!
Tusenvis. Antagelig titusenvis.
Det er ingen seier.
Midnattsørkenen er varm, hjemsøkt og skremmende.
Den svarte sanden suger til seg solen,
så om dagen er den varmere enn noen annen ørken.
Og natten er verre.
Da er den hjemsøkt og skremmende?
Den myldrer av sjelfangerormer.
De suger sjelen ut av ofrene sine og gjør dem til livløse skall.
Men vi vil være over det. Bokstavelig talt!
Der er hun!
Det er skyssen min, en ambler!
Hun får oss til oasen i midten innen solnedgang, vi sover der.
I morgen er vi ute på andre siden, og da er babydragen nesten hjemme.
Hva tror du?
Dragedronningen er døende, og vi kan spare en uke.
Ok.
Vi drar.
Takk, Bait. Det hjelper.
Hver av disse brikkene er 500 mennesker.
Fem hundre menn og kvinner.
Noen er mødre og fedre,
og har barn som venter hjemme.
Alle er sønner og døtre, søstre, brødre, venner.
De er ekte mennesker.
Og etter kampen...
Hvordan kan jeg la det skje?
Kong Ezran, tilgi meg.
Det kan være mulig å unngå dette.
Du kan redde disse livene.
-Hva? -Ingenting.
-Lurte på hva du tenkte på. -Jeg har det bra.
Jeg har sagt det.
Flott.
-Hva skjedde? -Foten hennes sitter fast.
Sjelfangerne graver seg ned om dagen og lager tunneler,
og blir det for mange, gir bakken etter.
Jeg må ned og få foten hennes løs. Ikke rør tingene mine.
Hva er det?
Hvorfor stirrer du på den?
Noe er merkelig kjent.
Bumerang?
Vi drar.
Unnskyld meg?
Kong Ezran?
Er det deg?
Vi er her nede.
Deres Majestet! Jeg er lei for det. Jeg har reparert det.
Jeg ødelegger det. Trekk tilbake!
Jeg skal la det være ødelagt.
Vil du ha en terte?
Det er ikke derfor jeg er her. Men ja, alltid.
Jeg må be om en tjeneste. Noe veldig viktig.
Hvis noe skjer...
Jeg mener, noe kan skje, og jeg vil at du tar deg av Bait.
Jeg er...
...beæret og ydmyk.
Forstår du hva han trenger?
Uendelig tilførsel av terter og...
...forståelse og kjærlighet?
Ja. Hovedsakelig tertene.
Takk.
Du skal vite at jeg alltid har sett på deg som en åndsfrende.
Der er oasen!
Ikke stort, men en trygg havn fri for sjelfangere og skall.
Hvordan holdes de ute?
Den er beskyttet av en sirkel av obelisker.
Det er en magisk barriere rundt oasen. Uansett, her er Vidunderveggen.
Ser koselig ut.
Det blir kaldt om natten, så vi trenger disse.
Jeg visste ikke om dere ville ha to tepper eller bare ett.
To. Ja, to, for med bare ett...
-To. -To.
Som dere vil.
Den er klar.
Åpne øyet ditt.
Du kan høre meg.
Og nå kan du se meg.
Og jeg kan tjene deg bedre.
Rayla? Sa du noe?
Går det bra?
Rayla, det går bra.
Kom deg vekk!
Ezran, du må ikke gjøre dette.
Det må finnes en annen løsning.
Slapp av, Corvus. Jeg klarer meg.
Kong Ezran, er du sikker?
Du kan ikke ombestemme deg.
Jeg vet hva som er rett. Og hva jeg må gjøre.
Det er avtalt. Alt du ba om.
Kampen?
Den er avblåst.
Ingen angrep ved daggry.
Hva med de som ikke lenger vil kjempe?
De får lov til å legge ned våpnene og returnere til familiene sine.
Som du insisterte på.
Det er gjort.
Ta ham.
Lei for at det måtte bli sånn.
Nei da.
Nei, jeg er ikke det.
La meg være i fred.
Jeg vil ikke at du skal se meg sånn.
Jeg blåser i om du gråter. Jeg er her.
-Jeg ser ikke ut. -Nei da. Det går bra.
Jeg har mistet alt! Foreldrene mine.
De som brydde seg om meg.
Hjemmet mitt. Jeg hører ikke til noe sted.
Det er ikke sant. Det er bare tøft akkurat nå.
Nei.
Det er meg, min feil.
Jeg sviktet dem, jeg skuffet dem.
De gjør rett i å avvise meg.
Jeg blir aldri god nok.
Hold kjeft!
Vent, hva?
Bare hold kjeft, det er tullprat. Hør på meg.
Du er for god til å tenke så ille om deg selv.
Jeg vet det, og det bør du også.
Du er modig og har et stort hjerte.
Jeg har sett deg falle mange ganger, og du reiser deg hver gang.
Det er ekte styrke.
Og du er ti ganger morsommere enn noen jeg kjenner.
Ser du?
Du vet at du er utrolig.
Du er smart, kjapp og vakker.
Du er den mest fantastiske jeg har møtt.
Ikke det jeg forventet.
Du sa alt det, så jeg trodde...
Nei, jeg mener at jeg ikke sa det så du skulle...
Vi snakker aldri om dette igjen.
Forstått?
Selvsagt. Ja da.
Nei, jeg mener aldri.
Jeg lover å drepe deg hvis du nevner...
Hvorfor skulle jeg?
Nei.
Vi går, dette skjedde aldri.
Perfekt.
Å, nei!
Hvor er Zym?
Tekst: Anette Aardal