‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫בפרקים הקודמים...‬
‫אבל ריילה, את צריכה לדעת ‬ ‫שמלכת הדרקונים גוססת.‬
‫אנו חייבים להגיע אליה. זו הדרך היחידה!‬
‫אשלח מסר למלכת הדרקונים.‬
‫אם היא תדע שהגור שלה חי,‬ ‫יתכן שהיא תחזיק מעמד.‬
‫את'רי, האם אוכל לשוב הביתה?‬
‫זאדיה תקפה את ממלכות בני האנוש.‬ ‫את כולנו!‬
‫חייבת להיות תגובה תואמת.‬
‫מלחמה.‬
‫מה? לא!‬
‫אנשי ממלכות בני האנוש וזאדיה רוצים שלום.‬
‫המכשף הגדול, הבאתי מישהו שרוצה לדבר איתך.‬
‫- ספר שלישי: "השמש" - ‬
‫- פרק רביעי: "מדבר חצות" -‬
‫בסדר, אני בסדר. זה בסדר.‬
‫אז...‬
‫אתמול בוודאי היה לך קשה.‬
‫לא ממש.‬
‫כשהייתי ילד, במשפחה שלנו היה ‬ ‫"זמן רגשות גדולים".‬
‫את עוצמת עיניים ושואלת את עצמך‬ ‫אם יש לך רגשות גדולים...‬
‫ואומרת אותם בקול. האדם השני שומע‬ ‫את רגשותייך, וזו הרגשה טובה.‬
‫בני אנוש הם נורא מוזרים.‬
‫אני רק אומר, עברה עלייך תקופה קשה.‬
‫זה מובן שיש לך קצת...‬
‫תניח לי!‬
‫רגשות גדולים מאוד.‬
‫אם לא תפסיק להציק לי מיד...‬
‫אחטיף לך "רגש גדול" היישר בראש.‬
‫הנסיך קייסף מניולנדיה מבקש לשוחח עמך.‬
‫באתי לתת אולטימטום.‬
‫זה אומר שאני מאלץ אותך להגיע להחלטה.‬
‫אני יודע מה זה אולטימטום.‬
‫לדבר הזה יש עוד כלים?‬
‫קאטוליס וניולנדיה אינן היחידות שהותקפו.‬
‫מלך דל בר ומלכת אבניר חוסלו.‬
‫בני עמם זועמים ורוצים צדק.‬
‫הם מוכנים להכריז מלחמה על זאדיה‬
‫והצבאות שלהם הגיעו לקאטוליס.‬
‫העזת לחדור לגבולות שלנו?‬
‫בהחלט.‬
‫זה האולטימטום שלך.‬
‫אם לא תעמוד לצדנו...‬
‫אז תעמוד בדרכנו.‬
‫המלך אזראן, נוכל להראות לזאדיה‬
‫את הכוח והצדק של ממלכות בני האנוש.‬
‫ארבעה צבאות, מאוחדים כאחד.‬ ‫-מספיק. כבר אמרתי לך,‬
‫קאטוליס לא תכריז מלחמה על זאדיה.‬
‫אז מחר עם שחר...‬
‫שלושה צבאות יכריזו מלחמה על קאטוליס.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫מכין אותך לגדולה.‬
‫כעת.. אל תזוז.‬
‫מישהו בא.‬
‫שלום, נוודים. ‬
‫שמי נאימי סלארי ניקטיה.‬
‫אבל מכנים אותי ניקס.‬
‫היי, ניקס. שמי ריילה.‬
‫מכנים אותי ריילה, ואין לי מצב רוח.‬
‫תתעופפי מכאן עכשיו,‬
‫או שאשתמש בלהבים האלה‬ ‫כדי לעשות משהו שיעודד אותי.‬
‫הייתי צריכה לנחש. את אלפית צל ירח המגורשת.‬
‫מה? על מה את מדברת?‬
‫אני שליחה של מלכת הדרקונים.‬
‫היא קיבלה את הודעתך, ושלחה אותי לעזור לך.‬
‫אני לשירותך.‬
‫ואתה בוודאי...‬
‫אני אלף של דם אדמה. אוי!‬
‫לפי ההודעה, את בחברת בן אנוש.‬
‫אה, באמת?‬
‫זה תמיד הייתי אני, בן האנוש!‬
‫הנה הוא.‬
‫דרקון השעה.‬
‫יש לו את עיניי אמו.‬
‫מלכת הדרקונים הורתה לי ‬ ‫להטיס אותו היישר הביתה.‬
‫זה לא יקרה.‬
‫אנחנו מסתדרים יפה לבד, ניקס.‬
‫אביא את גור הדרקונים הביתה במהירות,‬ ‫וזה הכי חשוב.‬
‫לא ניתן לך לקחת את זים.‬
‫בסדר, הבנתי.‬
‫ובכן, איך זה?‬
‫אוכל לקחת את כולכם.‬
‫איננו מעוניינים.‬ ‫-את בטוחה?‬
‫כיצד אתם מתכננים לחצות את מדבר חצות?‬
‫אנו נראים טיפשים?‬
‫לא נחצה את מדבר חצות.‬
‫נקיף אותו.‬
‫מלכת הדרקונים גוססת, ותבזבזו שבוע‬
‫כשאוכל לקחת אתכם היישר לשם ביומיים?‬
‫כיצד?‬
‫בואו אחריי.‬
‫המלך אזראן.‬
‫האיום של קייסף נוראי.‬
‫אבל נוכל לנצח.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫דודתך אמאיה ואמך לפניה‬
‫דאגו לכך שהצבא שלנו יהיה הכוח‬ ‫המאומן והממושמע ביותר בממלכות.‬
‫הקרב לא יהיה קל, אבל אנו ננצח.‬
‫אבל באיזה מחיר?‬
‫במחיר ההכרחי.‬
‫חיים רבים.‬
‫כמה?‬
‫איש אינו יודע בדיוק.‬
‫כמה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫תני לי תשובה. מספר.‬
‫אלפים. כנראה עשרות אלפים.‬
‫זה לא ניצחון.‬
‫מדבר חצות חם, רדוף ומפחיד.‬
‫החול השחור סופג את השמש.‬
‫בשעות היום, זה המדבר החם ביותר‬ ‫שמוכר לאלפים.‬
‫הלילה גרוע יותר.‬
‫זה החלק הרדוף והמפחיד?‬
‫הוא שורץ נחשי ניב נשמה.‬
‫הם שואבים את רוח הקורבן‬
‫והופכים אותו לקליפה שבקושי חיה.‬
‫אבל נהיה מעל לכל זה. הלכה למעשה.‬
‫הנה היא.‬
‫זה הטרמפ שלי. אמלבר.‬
‫היא תיקח אותו לאואזיס המרכזי בשקיעה,‬ ‫ונבלה שם את הלילה.‬
‫מחר נצא מהצד השני‬
‫וגור הדרקונים יהיה קרוב לביתו.‬
‫מה דעתך?‬
‫מלכת הדרקונים גוססת.‬
‫זה יחסוך לנו שבוע.‬
‫בסדר.‬
‫בוא נצא לדרך.‬
‫תודה, בייט. זה עוזר.‬
‫כל כלי הוא 500 אנשים.‬
‫חמש מאות גברים ונשים.‬
‫חלקם אימהות ואבות.‬
‫ילדים מחכים להם בבית.‬
‫כל אלו הם בניהם ובנותיהם.‬
‫אחיות, אחים, חברים.‬
‫הם אנשים אמיתיים, בייט.‬
‫ולאחר הקרב...‬
‫איך אתן לזה לקרות?‬
‫המלך אזראן, תסלח לי.‬
‫יתכן שיש דרך למנוע את שפיכת הדמים.‬
‫תוכל להציל את החיים האלה.‬
‫מה?‬ ‫-שום דבר.‬
‫תהיתי על מה את חושבת.‬
‫אני בסדר, קאלום.‬
‫כפי שכבר אמרתי לך.‬
‫נהדר. פשוט נהדר.‬
‫מה קרה?‬ ‫-כף רגלה נתקעה בבור.‬
‫נחשי ניב נשמה מתחפרים בקרקע‬ ‫במהלך היום וחופרים מנהרות,‬
‫ואם הם רבים מדי, הקרקע נשמטת.‬
‫ארד למטה ואחלץ את רגלה.‬
‫אל תיגעו בדברים שלי.‬
‫מה זה?‬
‫למה אתה בוהה בזה?‬
‫משהו נראה מוכר באופן מוזר.‬
‫בומרנג?‬
‫בואו נזוז.‬
‫סליחה?‬
‫המלך אזראן?‬
‫זה אתה?‬
‫אנו כאן למטה.‬
‫הוד מעלתך. אני כל כך מצטער.‬
‫תיקנתי את השבכה.‬
‫תן לי... אשבור אותו בשבילך. תתרחק.‬
‫אשאיר אותו שבור.‬
‫תרצה עוגיית ריבה?‬
‫לא לשם כך באתי.‬
‫אבל כן. תמיד.‬
‫אני צריך לבקש טובה.‬
‫משהו חשוב מאוד.‬
‫אם יקרה משהו...‬
‫כלומר, משהו עלול לקרות‬
‫אני מבקש שתדאג לבייט.‬
‫אני...‬
‫זה כבוד גדול מאוד.‬
‫אתה מבין מה הוא צריך?‬
‫אספקה בלתי נגמרת של עוגיות ריבה, ו...‬
‫הבנה ואהבה?‬
‫כן. ‬
‫בעיקר עוגיות.‬
‫תודה לך.‬
‫אני רוצה שתדע,‬
‫תמיד ראיתי בך נפש תאומה.‬
‫הנה האואזיס.‬
‫זה לא הרבה, אבל זה חוף מבטחים‬ ‫מהנחשים והקליפות.‬
‫איך הוא מונע את כניסתם?‬ ‫-הוא מוקף בעמודים המהווים מעגל הגנה.‬
‫זה מחסום קסום סביב האואזיס.‬
‫בכל מקרה, זו חומת "וונדרוול".‬
‫נראה די נעים.‬
‫קר פה בלילה, אז נצטרך כאלה.‬
‫לא ידעתי אם אתם צריכים שתי שמיכות, או אחת.‬
‫שתיים. כן, שתיים. כי... אם יש אחת, אז...‬
‫שתיים.‬ ‫-שתיים.‬
‫איך שבא לכם.‬
‫זה מוכן.‬
‫פקח את עינך.‬
‫אתה שומע אותי.‬
‫וכעת אתה רואה אותי.‬
‫אוכל לשרת אותך טוב יותר.‬
‫ריילה? אמרת משהו?‬
‫את בסדר?‬
‫ריילה, זה בסדר.‬ ‫-תסתלק ממני!‬
‫אזראן, אינך חייב לעשות זאת.‬
‫חייבת להיות דרך אחרת.‬
‫אל תדאג, קורבוס. אני אהיה בסדר.‬
‫המלך אזראן, אתה בטוח?‬
‫לא תהיה דרך חזרה.‬
‫אני יודע מה נכון.‬
‫אני יודע מה עליי לעשות.‬
‫זה מוסכם. כל מה שביקשת.‬ ‫-הקרב?‬
‫הוא בוטל.‬
‫לא תהיה מתקפה עם שחר.‬
‫מה עם האנשים שלא רוצים להילחם עוד?‬
‫הם יורשו להניח את נשקם‬
‫ולשוב למשפחותיהם בשלווה ובבטחה.‬
‫כפי שהתעקשת.‬
‫זה נעשה.‬
‫קחו אותו.‬
‫אני כל כך מצטער שזה הגיע לכך.‬
‫לא, אתה לא.‬
‫לא. אני לא.‬
‫בבקשה, תניח לי.‬
‫איני רוצה שתראה אותי כך.‬
‫לא אכפת לי אם את בוכה, אני כאן איתך.‬
‫אני גמורה.‬
‫לא נכון. זה בסדר.‬ ‫-איבדתי הכול.‬
‫ההורים שלי.‬
‫האנשים שאכפת להם ממני.‬
‫הבית שלי.‬
‫איני שייכת לאף מקום כעת.‬
‫לא נכון, ריילה. זו תקופה קשה, זה הכול.‬
‫זה לא הכול.‬
‫זו אני, והכול באשמתי.‬
‫הכשלתי אותם. אכזבתי את כולם.‬
‫הם דחו אותי בצדק.‬
‫אני לא טובה מספיק, ולעולם לא אהיה.‬ ‫-תשתקי!‬
‫רגע, מה?‬
‫תשתקי. את מדברת שטויות.‬
‫פשוט תקשיבי לי.‬
‫את טובה מכדי להרגיש רע לגבי עצמך.‬
‫אני יודע את זה, וגם את צריכה לדעת.‬
‫יש לך אומץ אמיתי, ולב גדול.‬
‫ראיתי אותך נופלת פעמים רבות‬
‫ובכל פעם קמת על רגלייך.‬
‫זה כוח אמיתי.‬
‫ו... ואת מצחיקה פי עשר מכל אדם שאני מכיר.‬
‫רואה?‬
‫את יודעת שאת מדהימה.‬
‫את חכמה, זריזה יפה.‬
‫ריילה, את האדם המדהים ביותר שהכרתי.‬
‫לא לזה ציפיתי.‬
‫אמרת את כל הדברים האלה, וחשבתי...‬
‫לא, כלומר, לא אמרתי את זה כדי שאת...‬
‫לעולם לא נדבר על זה שוב.‬
‫אתה מבין?‬
‫כמובן. כן, כמובן.‬
‫לא, לעולם לא.‬
‫אשבע להרוג אותך, אם אפילו תרמוז...‬
‫למה לי?‬
‫לא.‬
‫נלך מכאן, וזה לא קרה.‬
‫מושלם.‬
‫אוי, לא!‬
‫איפה זים?‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר-און‬