Hei sann.
-Fort! Hold det nede! -Jeg har det.
-Ta det! -Drep det!
Svarte!
Ja! Kom igjen!
Kom igjen!
-Vær så snill! -Nancy, bak deg! Pass opp!
-Herregud! Nancy! -Få den av, Robin!
Få den av meg!
Har det…
For helvete! Pokker!
Slipp!
Kom her!
-Nei! -Ta det!
-Nancy! -Dra til helvete!
Kom igjen! Kom igjen, din jævel!
Kom igjen, sa jeg! Ta den!
-Steve! -Herregud.
-Steve, herregud… -Satan steike!
Går det bra?
De beit vel av rundt en halv kilo.
Men utover det har jeg aldri følt meg bedre.
Vet dere om flaggermusene har rabies?
-Hva? -Rabies er min aller største frykt.
Vi burde få deg til legen snart,
for når symptomene setter inn, er det for sent. Du er død.
Greit. Det er ikke så mange.
Vi kan ta dem.
Ikke sant?
Hva sa du igjen?
Skogen. Kom igjen.
Herlig. Mer løping.
EN NETFLIX-SERIE
Sov du godt, Mr. Wallace?
Har du revurdert ditt standpunkt?
Hvor er jenta?
Kanskje du trenger mer tenketid.
Kom.
Nei, vent. Vær så snill. Vent!
Vær så snill.
Bare ikke drep henne.
Lov meg at dere ikke dreper henne.
Tiden renner ut her, Martin. Tiden renner ut for Hawkins også.
Jeg vet godt hva som står på spill.
Av og til så tviler jeg på det.
Eller kanskje du gjorde alt dette fordi pappa savnet datteren sin.
Jeg har gitt deg alt du ba om.
Jeg satte mine prinsipper på spill. Risikerte livet og livet til familien.
Fordi du forsikret meg om at det ville funke, at det var eneste utvei.
Men jeg ser ingen utvikling, Martin.
Vet du hva jeg ser? Jeg ser en skremt og traumatisert liten jente.
Så flinke vi er, da.
Sannheten er at du regrederer, Elleve.
Du går bakover.
Elleve, se på meg.
Se på meg.
Jeg vet du er redd.
Du er så skremt av det du har sett.
Men det er den frykten som nå holder deg igjen.
Om du vil at Nina skal lykkes,
kan du ikke gjemme deg for sannheten, uansett hvor skremmende den er.
Jeg så det jeg gjorde.
Jeg er et monster.
Du snakker om monstre og superhelter.
Det er myter og eventyr.
Virkeligheten og sannheten er aldri så enkle.
Folk er ikke så enkle å definere.
Bare ved å gå i møte med oss selv, både på godt og vondt, kan vi bli hele.
Hva om jeg ikke vil bli hel?
Da er det et valg.
Ditt valg.
Døren er alltid åpen.
Dette stedet
er ikke et fengsel.
Dette er det.
Du valgte å stole på meg en gang.
Jeg ber deg om å stole på meg igjen.
Reis inn i fortiden med meg én siste gang.
Slutt å gjemme deg, Elleve.
Hva har du gjort?
KAMERA TR2 08. SEPT 1979
KONFIDENSIELT TILHØRER STATEN
Hvor lang tid hoppet du over?
Du ville ha fremgang.
Jeg gir det til deg.
Hva var det dere gjorde ved vannet?
-Det er komp… -Vi gikk en tur.
En tur? Klokken ni på kvelden?
Til vannet.
Vi skulle…
…ta en liten svømmetur.
Et lite nattbad.
Dusty. Noen ble nettopp drept der.
-Vi visste ikke det før vi kom dit. -Derfor svømte vi ikke.
Var Nancy med dere på denne turen?
-Nei. -Ja.
Vi er usikre.
Hun var der.
Så dro hun.
-Det er forvirrende. -Det var da dere kom.
-Akkurat. Så ba de meg om å si det jeg sa. -Å, ja.
-Det om morderen. -Flaks dere ikke ble skutt.
Har dere hatt kontakt med Eddie?
Den psyko… frikmorderen?
Gud, nei.
-Niks. -Vi har ikke hørt fra ham.
-Vi kjenner ham knapt. -Hvem?
Det er bare piss.
-Erica! -Dere vet at de lyver.
Hele sofaen brenner.
-Erica. -Bare fakta.
Lyver du for disse politimennene, Dusty?
-Nei. -Å lyve for politiet er en forbrytelse.
-Jeg lyver ikke. -Brannen sluker oss.
True dem med tid i fengsel. Da prater de.
-Ok… -Vil du sende dem i fengsel?
-Vi må ta det seriøst. -Han mente det ikke sånn.
Mitt barn skal ikke i fengsel!
-Hold munn! -Herregud.
Hold munn!
Fy søren.
Vi prøver en mer sivilisert tilnærming.
Én av gangen.
Deg først.
-Hva? Hvorfor meg? -Bli med meg.
-Jeg er ikke med i klubben. -Må jeg bruke håndjern?
Opp.
Raska på.
Kom igjen.
Ok.
-Det var nære på. -Ja. For nære.
Pokker.
Steve?
-Herregud. -Det går bra.
Nei. Du mister blod.
Sett deg ned. Ok?
Greit.
Ok. Heldigvis er jeg sikker på at svimmelhet ikke er et symptom på rabies.
Men om du får hallusinasjoner eller muskelspasmer
eller blir aggressiv, som om du vil slå meg, så si ifra.
-Robin. -Ja?
Jeg vil slå deg litt.
-Humoren er intakt. Det er et godt tegn. -Ja.
Ok.
-Klar? -Ja. Bare gjør det.
-Unnskyld. -Det går bra.
For stramt?
-Nei, det er bra. -Fint.
Ok.
Takk.
Ja.
Så, stedet er som Hawkins, bare med monstre og ekle greier?
Mer eller mindre.
Pass opp for vinrankene. De tenker som ett.
Hva for noe?
Alle de ekle tingene her inne.
De er som en helhet.
Tråkk på en vinranke, så tråkker du på en flaggermus eller Vecna.
Helvete.
Men alt fra vår verden er her, sant? Annet enn folka?
Så vidt jeg vet, ja.
Teoretisk sett kan vi gå til politistasjonen
og stjele våpen, granater og alt vi trenger
for å sprenge flaggermusene ved porten.
Tviler på at Hawkins-politiet har granater. Men våpen, jo da.
Vi må ikke dra helt til sentrum.
Jeg har våpen på soverommet.
Du,
Nancy Wheeler,
har våpen i flertall på soverommet?
-Full av overraskelser, hun. -En russisk Makarov og en revolver.
Ja, du skjøt meg nesten med den en gang.
Det var nesten så du fortjente det.
Så du kan dekke deg til.
Herregud!
-Våpen virker som en god idé. -Enig.
Hva venter vi på?
Du vet, det vi prøver å gjøre er ganske vanvittig.
-Selv etter dine standarder, amerikaner. -Å ja?
Har du oddsen denne gangen?
Kanskje…
Tusen mot en?
Selv om vi dreper beistet, så må vi fortsatt flykte.
Om vi mislykkes, vil de ikke bare hive oss tilbake i en celle.
De skyter oss.
Vi dør som monsterslaktere. Du blir en legende.
-Men fortsatt en forræder. -Monsterslakter er bedre enn forræder.
Mikhail blir stolt av fatteren sin.
Mikhail? Nei.
Jeg kan ikke gjøre noe rett med ham.
"Vedder på at den skalla amerikaneren gjorde det meste av slaktinga."
Den alderen, hva?
Ja, den alderen.
Er det sånn for deg også? Med din nye datter?
Sist jeg var med Ell, ville hun ikke ha noe med meg å gjøre.
Jeg var bare i veien.
Da jeg var på den alderen, var jeg på samme måte med pappa.
Nøyaktig lik.
Jeg tror det er naturlig for oss å avvise våre fedre.
Så vi kan vokse opp og utvikle oss.
Å komme til vår rett.
Jeg håper det er det hun gjør.
Kommer til sin rett.
Men fortsatt…
Du er urolig.
Å være urolig for våre barn er naturlig, ikke sant?
Ja.
Men ingenting av det Ell måtte håndtere, var naturlig.
Det beistet, det monstret der inne,
det er en del av det som vil skade Ell. Drepe henne.
-Jeg forstår ikke. -Ikke jeg heller, for å være ærlig.
Jeg vet bare at den tingen…
Den burde ikke være her, eller være i live.
Det betyr at dette fortsatt ikke er over.
Jeg trodde jeg ble plassert her for å bøte for det jeg har gjort.
Men det kan ha vært en annen grunn.
Kanskje jeg…
Kanskje jeg kan hjelpe Ell.
Om enn det er det siste jeg gjør.
Du høres nesten religiøs ut.
Religiøs? Jeg vet nå ikke det.
Men kanskje jeg burde gi den bønnegreia et forsøk.
For om vi vil komme oss vekk herfra, om vi vil tilbake til Ell og Mikhail…
Da trenger vi et mirakel.
Kan jeg hjelpe deg, kamerat?
Mitt navn er Yuri Ismaylov.
Kjekk, hva?
Direktøren venter meg.
Jeg har en viktig levering til ham.
En sjelden import fra USA.
Ok.
Prøv å ikke blunke.
Noe mer hodepine?
Kvalm i morges?
Hva med hukommelsen?
Husker du det som skjedde nå?
Kanskje noen andre kan fylle hullene.
Ja?
God morgen, barn.
God morgen, Papa.
Dagens lekse handler om regler.
For noen av dere kan dette virke overflødig.
For andre er en oppfriskning nødvendig.
Elleve, kom frem.
I går kveld fikk deres søster Elleve hjernerystelse
da hun var alene på regnbuerommet.
Nå påstår hun at hun ikke husker hva som skjedde.
Men slike skader skjer ikke av seg selv.
Noen gjorde dette.
Noen i dette rommet.
Nå…
Hvem skal fortelle meg hva som skjedde?
Hun må ha… falt.
Falt?
Du har sett henne, Papa. Hun er klossete.
Dum.
Elleve, du kan gå tilbake.
Nummer to, kom frem.
Sett halsbånd på ham.
Takk.
Du tror at fordi du har noe talent,
så er du immun mot reglene, eller hva?
Nei, Papa.
At reglene ikke gjelder deg på samme måte
som de gjelder dine søsken?
Nei, Papa.
Så hvorfor angrep du Elleve da?
-Sa hun det? -Spør du, eller spør jeg?
Angrep du Elleve?
Om hun sa det, så lyver hun.
Papa, du må tro på meg.
Papa, vær så snill. Hun lyver…
Nå, skal vi prøve igjen?
Hva skjedde?
Det var et uhell.
Kunne vi ikke ha tatt en vei som var litt mindre nifs?
Jeg tror vi nærmer oss. Vi er nesten ute. Ta det med ro.
Eddie.
Eddie. Hei.
Hør her…
Jeg vil bare takke deg.
For at du reddet meg.
Du reddet deg selv, mann.
Det var et skikkelig Ozzy-trekk.
Ozzy?
Da du beit i den flaggermusen.
Ozzy Osbourne?
Black Sabbath? Beit hodet av en flaggermus på scenen, vet du?
-Nei. -Uansett.
Det var veldig metall. Det er alt.
Takk.
Henderson sa at du var rå. Han insisterte på det.
-Sa Henderson det? -Å ja. Han tilber deg.
Du aner ikke. Det er litt irriterende, helt ærlig.
Jeg vet ikke hvorfor jeg bryr meg om hva den reka mener,
men jeg ble bare litt sjalu, Steve.
Jeg kunne ikke godta at Steve Harrington faktisk var
en bra fyr.
Rike foreldre, populær, damene digger ham. Ikke en kødd? Aldri i livet.
Det går imot alle universets regler og min personlige Munson-doktrine.
Fortsatt drittsjalu, forresten.
Derfor hadde jeg aldri hoppet i vannet for å redde deg.
Ikke under noen…
…normale omstendigheter.
Niks.
Utenfor D&D er jeg ingen helt.
Jeg ser fare og bare snur på hælen.
Det er iallfall det jeg har lært om meg selv denne uken.
-Vær grei mot deg selv, da. -Du skjønner,
den eneste grunnen til at jeg ble med, var fordi de damene hoppet oppi etter deg.
Jeg skammet meg for mye over å være den som var igjen.
Wheeler nølte ikke i ett sekund.
Ikke i ett sekund.
Hun bare hoppet uti.
Jeg vet ikke hva som skjedde mellom dere to,
men var jeg deg,
hadde jeg fått henne tilbake.
For det var et så utvetydig tegn på ekte kjærlighet
som disse kyniske øynene har sett.
Herregud!
På'n igjen.
Det andre på lista over det jeg hater er jordskjelv.
Jeg er ustø nok som det er.
Nancy!
Hvor skal du?
Nancy!
Kom an.
Steve, hører du meg?
Nancy? Robin?
Dette er Dustin. Hvor er dere?
Loven har slått kloa i oss. Jeg gjentar, loven har slått kloa i oss. Mottatt?
Helvete!
-Burde vi skaffe advokat? -Vi er ikke klare for det.
-Så vidt vi vet, gjorde ingen noe galt. -Men hva om de gjorde noe galt?
-Kontakt? -Nei.
-Du tror ikke de gikk gjennom… -Watergate?
Uten oss? Uten en plan eller våpen? De hadde ikke vært så dumme.
-Nei. -De ligger nok lavt fordi loven tok oss.
"Loven"? Er dette Kruttrøyk, eller? Den dumme og den stygge?
Skal jeg samle gjengen?
-Sadle hestene? -Erica. Gå vekk, er du grei.
Her er greia. Enten så sier du hva som skjer,
eller så sier jeg til Dustin hva jeg fant under senga di.
-Nei, vær så snill. -Ut med språket, cowboy.
-Hva fant hun? -Ingenting.
-Noe ekkelt? På en skala fra én til ti. -Hundre.
Hundre?
Seriemorderen er en mørk magiker fra Opp Ned.
Vi har sett etter ham, men han er i Opp Ned, der vi ikke når.
Vi trodde ikke vi kunne det, til vi fant en port ved Lover's Lake.
Der var derfor vi var der, men den dumme purken tok oss.
Om du sier det til noen,
og det inkluderer mamma og pappa og Tina…
Spesielt Tina.
…så skal jeg kvele deg…
…i søvne.
Er det forstått?
Erica?
Er
det
mottatt?
Kvelinga i søvne, men ikke stort annet.
Hvorfor skulle de åpne en port ved vannet?
-Hva? -Kommunistene.
-Det var ikke dem. -Hvem var det da?
-Ingen. -Den åpnet seg for moro skyld?
Erica, du aner ikke hva du prater om.
Nei, men hun stiller et avgjørende spørsmål.
Hvordan ble Watergate åpnet?
Bare to porter har blitt åpnet så langt. En av Ell, en av kommunistene.
Men det er ikke dem eller Ell nå, så det…
Fy flate.
Vent.
Hva da, "vent"?
Det er én ting vi aldri forsto.
Hvorfor Vecna dreper folk.
Hva er motivet hans?
Å drepe tenåringer? Det virker for vilkårlig.
For prosaisk.
Og hvilken rolle spiller hjernesugeren oppi alt dette?
Kanskje det er det.
Det er svaret.
-Hva er svaret? -Sikker på at du bare vil ha vann?
-Vi har Cola, Sprite, Dr. Pepper. -Cola. Takk.
Bare hør på meg. Hvordan åpnet Ell Moder-gate?
Hun kontaktet demogorgonen.
Med hjernen. Akkurat som…
-Vecna når han utfører en formel. -Nettopp.
Hva om han med hvert drap ikke bare drepte dem,
men også skapte en mental forbindelse med ofrene?
En forbindelse sterk nok til å revne tidens og rommets vev.
-Han åpner flere porter. -Bingo.
Mottatt. Vi er fortsatt hos Wheeler.
-Hvorfor åpne porter? -For å ta over verden.
-Hvem ønsker å ta over verden? -Hjernesugeren.
Så om demogorgonen var hans fotsoldat,
så er Vecna hans femstjerners general.
En femstjerners general med makten til å åpne porter.
-Fy flate. -Fy flate.
Fy flate. Det hang ikke på greip.
Dere mistet meg ved "Moder-gate". Spol tilbake, er dere greie.
-Husker du laboratorieporten? -Nei, det har jeg fortrengt…
-Den ble ikke lagd av kommunistene. -Hva gjorde den digre laseren da?
Helvete.
På tide å skaffe deg hushjelp, Wheeler.
Kom igjen, jeg vil ikke bli lenger enn vi må.
Hun skapte en slags revne i tid og rom, sterk nok til å rive…
Det er ikke våpen.
Hælene er spisse, men jeg håpte på noe som lignet et dødelig prosjektil.
-Jeg forstår ikke. -Kanskje de er et annet sted.
Vi har en seksåring. Jeg vet hvor våpnene er.
Og jeg kastet disse for mange år siden.
KJEMI HVA DEFINERER ET ELEMENT?
-Herregud. Hvor mange lagde du? -Du sa du ville hjelpe.
Jeg vet at karakterer er viktige, men kunne du ventet med å pugge?
Dette er fra kjemi i andre klasse.
Og dette er det gamle tapetet vårt.
Dette speilet ga vi til et garasjesalg.
Og du…
Du skal ikke være her.
Nei, jeg ga deg til kusine Joanna for to år siden.
6. NOV 1983 STEVE OG JEG BLE VENNER IGJEN, BARB VET DET NÅ.
Hva er det?
Nancy? Du friker meg ut.
Jeg tror at våpnene mine ikke er her
fordi de ikke fins ennå.
De…
…fins ikke?
Denne dagboka skulle vært full av innlegg.
Det siste innlegget er fra 6. november i 1983.
Dagen Will ble borte.
Dagen porten ble åpnet.
Vi er i fortiden.
Dustin!
Kan du høre meg? Dustin!
Hallo?
-Kanskje han faktisk har rabies. -Hallo!
Hva gjør du?
Hallo!
Han er her. Henderson. Den lille drittungen er her.
Han er i veggene eller noe. Bare hør.
Dustin.
Dustin!
Dustin! Hører du meg?
Og det bringer oss til ditt første spørsmål.
Hvordan og hvorfor er det en port ved Lover's Lake?
La oss analysere. Hva har Elleve og Vecna til felles?
Dustin!
-Dustin? -Dustin!
Enten så hører han oss ikke, eller så er han en skikkelig kødd.
-Will fant en utvei. -Hva?
Will. Han fant en måte å kommunisere med Joyce på med lysene.
-Lysene? -Ja.
-Prøv bryteren. -Ok.
Den funker ikke.
Dere?
Ser dere dette?
…revne tidens og rommets vev, akkurat som Moder-gate.
Oi.
Men likevel en port.
Det…
…kiler.
Det er litt deilig.
Kan noen morse?
Nei.
Teller SOS?
Er det…
Er det bra?
Så vår teori er at Vecna kontakter folk fra loftet.
Vi vet ikke hvorfor. Han kan vel gjøre det hvor som helst fra.
-Hører du etter? -Ja, jeg hører. Det er bare…
Du sa at du fulgte Vecna gjennom lys, sant?
Ja, hvordan det?
Fordi jeg tror han er her.
Det funker.
"S."
"O."
"S."
Dere…
Husker dere da jeg sa at de ikke var dumme nok til å gå gjennom Watergate?
Ja?
Jeg overvurderte dem.
For et fint fengsel du har her, direktør.
Ser man det?
Det var det jeg tenkte.
Direktør.
Så hyggelig å møte deg.
Jeg er Yuri, men la meg introdusere deg for mine veldig…
Helvete.
Beklager.
-Hva? -Kan du slutte å tukle med den greia?
Jeg tukler ikke. Jeg øver.
Og kan du slutte å prate med meg og bli i rollen?
Husk at du er redd og forvirret.
-Ja, jeg er jo redd og… -Ok. Greit. Ja. Bra.
Yuri Ismaylov.
Hei!
Endelig så møtes vi.
Kamerat major.
Er dette spionen Bauman?
Han ser annerledes ut.
Styggere i virkeligheten, ja.
Han har også barbert seg som utkledning. Lure jævel.
Stille, amerikanske utyske! Det holder nå! Nok!
Henne her hadde jeg kjent igjen på mils avstand.
Hun var vakrere i uniformen vår, men hun er nå nydelig likevel.
Ja, veldig pen å se på, kamerat.
Men ikke så deilig å høre på, er jeg redd.
Hvor er han? Hva har du gjort med Hopper, ditt ekle kommunistsvin?
Som sagt,
ubehagelig.
Men jeg må si at jeg også er nysgjerrig.
Den andre amerikaneren.
Hva gjorde du med ham?
Jeg ser ham for meg på pinebenken i kulden, strukket ut,
der fugler plukker ut øynene hans. Har jeg rett?
Jeg har hørt historier om Yuri Ismaylov,
peanøttsmørsmugleren.
Og du…
Du er ikke den Yuri jeg har hørt om.
Er jeg…
Er jeg ikke det?
Nei.
Yuri hadde en skrue løs, har jeg hørt.
Og du…
Du har mange skruer løs.
Jeg håper ikke vi gikk glipp av showet.
Dere kom faktisk akkurat i tide.
Flytt på ræva! Gå!
Denne nøkkelen gir dere adgang til våpenskapet.
Velg det våpenet dere vil ha.
Samarbeid eller slåss alene.
Hva er det som skjer?
De får fortalt reglene.
Reglene for hva da?
Jeg kunne sagt det,
men da hadde jeg røpet all moroa.
Vent på signal.
Vent.
Om dere rører på dere før signalet,
så blir dere skutt.
Er det forstått?
-Er det forstått? -Ja.
Jeg hadde ønsket dere lykke til,
men det hjelper ikke dere.
Vi får håpe at dine bønner har blitt hørt, amerikaner.
Er du åpen for noe litt mer utfordrende?
Prøv å ikke vise følelser mens jeg prater.
Bare fortsett å spille spillet, om du forstår.
To er fortsatt på sykestuen.
De passer på ham, men når han blir sluppet ut,
vil han og de andre prøve å drepe deg.
Akkurat her,
i dette rommet.
Og Papa vil la det skje.
Faktisk vil han at det skal skje.
Han har planlagt det en stund nå.
Behold roen.
Fokuser på spillet.
Det er en grunn til at To og de andre kom seg ut av rommene sine i går kveld.
Hvorfor kameraene var slått av.
Hvorfor Papa straffet To i dag.
De vet det ikke, men han flytter på dem som disse sjakkbrikkene.
Driver dem til å gjøre akkurat som han vil, som er…
Hvorfor?
Du skremmer ham.
Han vet at du er sterkere enn de andre,
og at han ikke kan kontrollere deg.
Det er alt han vil ha.
Kontroll.
Jeg så det skje. Derfor ville jeg hjelpe, men jeg gjorde det bare verre.
Da du hjalp meg…
…så skadet Papa deg.
Derfor må du flykte.
I dag.
Men de følger med.
Veldig tett.
Om du vil komme ut herfra i live, må du gjøre som jeg sier. Forstår du det?
Hvorfor hjelper du ennå?
Fordi jeg tror på deg.
Det er på tide å frigjøre deg fra dette helvetet.
Hei!
-Unnskyld! -Beklager.
For din forståelse.
Kom igjen.
-Der, ja. Gå. -Ja, ok.
Ser dere dette?
Fy flate!
Vi flytter ikke på det, men vi tar ut pluggen. Vent.
Dra den ut.
Prøv nå.
Ok.
"H."
-"Hei"! -Hei!
Det funket!
Ja!
Hei!
Ok.
"F… A…"
"N…"
-"Fan…" -Fanden?
"…G… E… T."
"Fanget."
-Ja. -Vi er det.
-De er fanget i Opp Ned. -Ok.
Kan dere ikke bruke Watergate?
-Hva er Watergate? -Det er i vannet, og det er en "gate".
Så søtt.
-Akkurat. -Nei. Det er…
Et sekstall?
-"V"? -Nei, "V".
-Ja. -"V… O… K."
"Vok"?
Vok…
-"Vokt…" -"Voktet."
-"Voktet"? -Ok. Watergate er voktet.
Perfekt. Ja.
Vi har en teori som kan hjelpe med det.
-Ja. -Genibarn.
Watergate er ikke den eneste porten.
Det er en port på hvert drapssted.
Forstår noen hva han snakker om?
-Nei. -Aner ikke.
Ok. Seriøst?
Hvor mange ganger må jeg ha helt rett før dere stoler på meg?
-Gutten må få styr på egoet sitt. -Det er tonen han bruker.
-Jeg vet. -Ok. Hvor langt unna er vogna di?
Elleve kilometer.
Nancy?
Jeg vet at huset ditt er skremmende frosset i tid og greier,
men har ikke dere alltid hatt sykler?
-Fant du noe ut? -Niks.
Hun holder seg til forklaringen. De skulle ta et nattbad.
Nancy kom på et tidspunkt.
Hun sa det samme her på sofaen.
Det var alt hun sa. Hun holdt på sitt.
Hun burde ikke ha vært først.
Hun var… litt slem.
Vi skal finne datteren din, Mrs. Wheeler. Ta det med ro.
En av disse ungene vil røpe seg. Jeg vet det.
Hvor er de?
Oppe og sturer.
Å, små griser.
Slipp inn betjent Callahan.
-Kjør! -Hei!
-Unnskyld meg! Kom tilbake! -Gå!
-Jeg tuller ikke! -Gjør det!
-Det er bare en forseelse. -Hei!
Nei!
-Lucas! -Dusty!
Dusty!
Lucas, Erica! Kom tilbake!
Dusty!
Det er din favoritt, ikke sant?
-Hvordan har du det i dag? -Greit.
Vil du lære litt til?
Bra.
-Jeg er svimmel. -Svimmel?
Ja.
Og lyset.
Jeg får vondt i hodet av det.
Beklager forstyrrelsen.
-Alt bra? -Jeg er usikker.
Hun sier at hun ennå er svimmel. Lyset gjør vondt.
Hvem får vondt?
Stille. Bli med meg.
Nå, det blir litt skummelt her inne,
men dette
leder ut forbi gjerdet og inn i skogen.
Men du er for stor.
Jeg blir ikke med, Elleve.
Jeg mente det jeg sa. Da jeg sa at dette var et fengsel.
Og alle her er fanger, ikke bare du.
Ikke bare dine søsken, men vaktene og sykepleierne også.
Jeg.
Her.
Kjenner du det?
Papa kaller det Soteria.
Den svekker og sporer meg. Han vil alltid kunne finne meg.
Om han finner meg, så finner han deg.
Hva om jeg fjerner den?
Du hjalp meg, jeg hjelper deg.
Rolig.
Hold dere samlet.
Hold dere til planen.
Amerikaner!
Det er dette jeg liker best.
Når de fortsatt tror det er håp.
Hva enn som kommer ut der, ikke gi etter.
Ikke gi etter!
Hva gjør amerikaneren?
-Jeg vet ikke. -Finn det ut!
Om du rører på deg, så dreper jeg deg.
Hva?
Kom igjen!
Er dette en syk vits?
Nei. Som sagt…
Amerikanere er slu.
Kom igjen.
Ikke si at den er tom.
Kom igjen!
Om du vil overleve,
så skal du avslutte dette syke spillet og løslate vår venn.
Da er jeg redd du må drepe meg.
For din venn er allerede død.
Kom igjen!
Hva gjør dere?
Hold sammen, idioter!
-Beordre dine menn om å drepe den. -Da blir jeg skutt i morgen som forræder.
Om du vil drepe meg, så gjør det.
Kom igjen!
Tilbake!
Tilbake, for helvete!
Tilbake! Tilbake!
Jeg dreper ham!
Gi meg våpenet ditt.
Du, åpne alle dørene under.
Forstår du?
Åpne dørene.
Åpner du dørene, så går monstret løs i fengslet.
Da vil vi alle dø.
Jeg skyter! Åpne dørene!
De trenger en rambukk for å åpne den døren.
La ham spise.
Tror du jeg tuller?
Tror du jeg ikke gjør det?
Åpne dørene!
Om jeg åpner de dørene,
så dømmer jeg ikke bare meg selv, men alle mine kamerater til døden.
Jeg har ikke samvittighet til det.
Jeg gjør det ikke.
Det må jeg si om dere kommunister.
Dere er dedikerte.
Tilbake!
Ok.
-Hva gjør du? -Aner ikke. Det er mange knapper.
Jeg trenger briller. Et øyeblikk.
Kom her. Gi meg. Mine!
Vi slipper opp for tid!
Jeg prøver!
Nei. Joyce, vi aner ikke hva de knappene gjør.
Du kan ikke bare trykke sånn.
Tilbake!
Tilbake med deg!
Slapp av, Joyce.
Kom igjen!
Amerikaner!
Det gikk!
Lukk den, Joyce!
Lukk den!
I et øyeblikk trodde jeg at vi hadde ditt mirakel.
Men vi kom ut av ett fengsel og inn i et annet.
FOREST HILLS HUSVOGNPARK
Her.
Det må være en verdensrekord. Lengste reise mellom dimensjoner.
Jeg inhalerte masse av det der. Det sitter fast i halsen.
Dæven steike.
Det var her Chrissy døde.
Det var akkurat her.
Jeg tror det er noe inni der.
Hva i huleste er det?
Du kødder.
Hei sann.
Hei.
Satan, dette er helt på tur.
Bada-bada-boom!
Husk, du kan ikke såre meg mer enn de allerede har gjort.
Hvem kunne forestilt seg at noe så lite kunne være til så mye bry?
Takk.
Der er de! Stopp!
-Løp. -Frys!
Stopp!
Lås dørene!
Hei!
Hvor skal dere hen?
Mot veggen.
Begge to. Nå.
Nei.
Du trenger ikke være redd for dem.
Ikke nå lenger.
Ta dem.
Kom.
Vent her. Ikke rør deg.
-Jeg skal finne en utvei. -Vent.
Hvordan…
Som sagt,
vi er like,
du og jeg.
De flekkene er…
Jeg vet ikke hva det er.
Usikker på hvordan fysikken skal funke her, men…
Vi prøver.
Sånn.
Og om teorien min stemmer…
-Abrakadabra. -Fy flate.
Dra i den! Se om det går!
Det er det villeste jeg har sett i hele mitt liv.
Og jeg har sett mye vilt.
Jeg får vel være forsøksdyret.
Klarer landingsplassen.
Nei, herregud!
Takk gud.
Det var moro.
Ja, da går jeg, da.
Greit.
Rolig.
Det… var moro.
Dæven.
Vi ses på den andre siden.
På den andre siden.
Fint.
Nancy.
Hei!
Bli hos meg. Nancy! Hei!
Nancy, våkn opp.
-Våkn opp! Nancy! -Vecna.
Husker du hva du gjorde, Nancy?
Eller har du alt glemt det?
Når jeg dreper noen…
…så glemmer jeg det aldri.
Nancy!
Jeg ba deg om å vente.
Hvorfor gråter du for dem, Elleve?
Etter alt de gjorde mot deg?
Du tror du trenger dem, men du gjør ikke det.
Du gjør ikke det.
Men jeg vet at du bare er redd.
Jeg var også redd en gang.
Jeg vet hvordan det føles…
…å være annerledes.
Å være alene.
I denne verden.
Jeg ser at du har lett etter meg, Nancy.
Du var så nær.
Så nær sannheten.
Hvordan gikk det med gamle, blinde, dumme Victor?
Savnet han meg?
Jeg skulle avlegge ham en visitt, men jeg har hatt det travelt.
Så utrolig travelt.
-Hva sa jeg? -Wow.
Dette er fantastisk.
Det ser ut som et eventyr.
En drøm.
Alice, ikke løp.
Det er så stort!
-Dette er fint. -Ja.
Ja.
Som deg passet jeg ikke inn blant andre barn.
Noe var galt med meg.
Alle lærerne og legene sa jeg var…
"Ødelagt",
sa de.
Foreldrene mine
trodde en forandring og en ny start i Hawkins
kunne gjøre meg bedre.
Det var absurd.
Som om verden hadde vært annerledes her.
Men så…
…til min store overraskelse ga vårt nye hjem oss en oppdagelse.
En ny hensikt.
Jeg fant et bol med sorte enker som bodde i et luftehull.
De fleste frykter edderkopper.
De kan ikke utstå dem.
Og likevel syntes jeg at de var uendelig fascinerende.
Og endatil
ga de meg en følelse av ro.
Av slektskap.
Som meg
er de enslige skapninger.
Dypt misforstått.
De er vår verdens guder.
De viktigste av alle rovdyr.
De lammer og livnærer seg på de svake,
og gir deretter balanse og orden til et ustabilt økosystem.
Men menneskeverden forstyrret denne harmonien.
Som du ser er mennesker
en unik type pest som formerer seg og forgifter vår verden
mens de tvinger på den sin egen struktur.
En høyst unaturlig struktur.
Der andre så orden, så jeg en tvangstrøye.
En ondskapsfull og tyrannisk verden bestemt av oppfunne regler.
Sekunder, minutter,
timer, dager, uker, måneder, år, tiår.
Hvert liv er en falmet, mindreverdig kopi av livet før.
Våkne opp, spise, jobbe, sove, formere seg og dø.
Alle
bare
venter.
De venter på at det skal være over,
mens de opptrer i et fjollete og elendig skuespill,
dag etter dag.
Det kunne jeg ikke.
Jeg kunne ikke stenge av sinnet og bli med i galskapen.
Jeg kunne ikke late som.
Og jeg innså…
…at jeg ikke måtte det.
Jeg kunne skrive egne regler.
Jeg kunne gjenopprette balansen i en ødelagt verden.
Et rovdyr…
…bare godhjertet.
Mens jeg øvde, skjønte jeg at jeg kunne gjøre mer enn jeg kunne forestille meg.
Jeg kunne gå inn i andre,
inn i deres sinn,
deres minner.
Jeg ble en utforsker.
Jeg så foreldrene mine slik de faktisk var.
For verden
fremsto de som gode, normale mennesker.
Men som med alt annet i verden, var det en løgn.
En grusom løgn.
De hadde gjort ting, Elleve.
Fryktelige ting.
Jeg viste dem hvem de virkelig var.
Jeg holdt opp et speil.
Min naive far trodde
at det var en demon som forbannet dem for deres synder.
Men min mor hadde skjønt det.
Hun visste at det var jeg som holdt speilet oppe,
og hun hatet meg for det.
Hun ringte en lege, en ekspert.
Hun ville at han skulle sperre meg inne og fikse meg,
selv om det ikke var jeg som var ødelagt, men de.
Hun ga meg ikke noe valg.
Jeg måtte handle.
Bryte meg løs.
Med hvert liv jeg tok, ble jeg sterkere.
Mektigere.
De ble en del av meg.
Men jeg var ennå et barn.
Jeg kjente ikke mine egne grenser.
Det tok nesten livet av meg.
Han ble arrestert og fikk skylden for drapet på min søster og mor,
akkurat som jeg hadde planlagt.
Men jeg var langt ifra fri.
Jeg våknet opp av koma under oppsyn av en lege,
den legen jeg ønsket å flykte fra.
Dr. Martin Brenner.
Papa.
Men sannheten…
Sannheten er at han ikke bare ville studere meg.
Han ville ha mer.
Han ville ha kontroll.
Da Papa endelig skjønte at han ikke kunne kontrollere meg,
så prøvde han å gjenskape meg.
Han startet et program.
Og snart…
…ble andre født.
Du ble født.
Og jeg er så glad du ble det, Elleve.
Så utrolig glad.
De er ikke borte, Elleve.
De er fortsatt med meg.
Her inne.
Du lurte meg.
Lurte deg?
Nei, jeg reddet deg.
Du er en fange her, akkurat som jeg.
For din Papa er ikke du mer enn et dyr, et monster,
en labrotte som han vil temme. Men sannheten, Elleve…
Sannheten er det motsatte.
Du er bedre enn dem.
Overlegen.
Det er derfor du skremmer ham.
Om du blir med meg, så vil du for første gang i ditt liv være fri.
Tenk hva vi kunne gjort sammen.
Vi kunne omformet verden og gjort den til det vi ønsket.
Bli med meg.
Nei.
Han fant styrken i et minne fra fortiden.
Noe som gjorde ham trist.
Men også sint.
Har du et sånt minne?
Nei! Jane!
Nei!
Det skulle ikke ende slik.
Jane.
Jeg er glad i deg.
Jane.
Det skjer.
Tekst: Ekaterina Pliassova