Var är han?
Var nånstans var Eddie när det hände?
-Va? -Eddie.
-Var nånstans var Eddie när du såg det? -Han var i…
…båten, som sagt.
Okej.
Vem var det i så fall som lyfte Patrick upp ur vattnet?
Va?
Ni lyssnar ju inte.
-Varför lyssnar ni inte? -Jo, det gör vi.
Nej, det gör ni inte.
Eddie…
Eddie är en farkost. Han är bara en farkost.
-En farkost? -Satans farkost.
Genom en pakt med djävulen har Eddie fått hans krafter.
Ni tror mig inte.
Vi…
…bearbetar allting bara.
Precis.
Hur ska ni kunna stoppa djävulen om ni inte tror på honom?
EN NETFLIX-SERIE
DEL SEX: DJUPDYKNINGEN
Jag kan få det att sluta.
Jag kan få smärtan att upphöra.
Var är flickan?
Jag har ju sagt…
Jag…
Jag vet inte.
Det finns två möjliga förklaringar.
Den ena är att en osynlig ande från en annan dimension mördar barnen.
Den andra är att dr Brenners gullgris har spårat ur igen
och att han och hans anhängare försöker hemlighålla det.
Kanske i hopp om att sälja gullgrisen till sovjeterna.
Och nu…
Vilken förklaring låter rimligast?
Jag vet inte.
Ni har fortfarande en chans, mr Wallace.
Var är hon?
Nej!
Vet du vad som händer när man får en stroke?
Blodtillförseln till hjärnan klipps av.
Signalerna i hjärnan förvrängs så pass att man glömmer hur man gör saker.
Hur man äter och pratar.
Hur man går.
När du attackerades i fjol,
tror jag att dina signaler förvrängdes på samma sätt.
Men en strokepatient kan lära sig att gå igen,
och jag tror att du också kan återfå dina krafter.
Förmågan finns kvar här inne. Du måste bara minnas den.
Allt som skedde i labbet har spelats in.
Varje framsteg och fiasko.
Det är viktigt att du inte bara ser ditt förflutna,
utan att du också återupplever det.
Då tror jag att vi kan reparera dina trasiga signaler.
Som vi såg idag, har den processen redan påbörjats.
Om allt det här har hänt, varför minns jag det inte?
För att du inte vill.
I våra hjärnor finns en försvarsmekanism som skyddar oss från dåliga minnen.
Från trauman.
Du begravde dessa minnen för länge sen.
Pappa.
När jag var där inne,
såg jag en sak.
Blod.
Jättemycket blod.
Det var ett annat minne, ett starkare minne,
från ditt undermedvetande.
Dina demoner, Elva.
Dina demoner från det förflutna.
Därför måste vi ta det försiktigt.
Ett steg i taget,
ett minne i taget.
Om vi går för fort fram,
är jag rädd att du kan förirra dig.
Och om du gör det…
…gör vi alla det.
-Eric, jag tar fem minuters rast. -Det gjorde du precis.
Be Milo att vara försiktig med löken nästa gång.
Är det okej om jag väntar i bilen? Det kommer att suga så hårt.
Det kommer att gå bra.
Jag pallar verkligen inte se Eddies tomma blick igen.
Om han dricker lär han må bättre.
Det gör min mamma.
Ska vi repetera?
"Hej, Eddie. De goda nyheterna först.
Vi har med oss skräpmat som Dustin gillar och ett sexpack.
Och så har vi hittat Vecna.
Men han befinner sig i den där mörka och läskiga dimensionen.
Tyvärr är porten stängd. Han är oåtkomlig, så du är körd.
Ja, du var redan körd, men nu är du trippelt körd."
Vi kanske inte ska säga så.
"Vi är ett steg närmare Vecna." Så säger vi. Det är det viktigaste.
Se, Robin! Lite positivitet gör stor skillnad.
Fan också.
Här finns inget att se.
Backa.
Okej?
Kom. Hitåt.
…larmcentralen i Roane County fick ett samtal strax efter midnatt
om ett mord ute på sjön.
Polisman Callahan och jag
var först på platsen.
Vi kom ner till stranden vid Lover's Lake,
ungefär tio meter från huset här bakom mig.
Där påträffade vi offret,
en 18 år gammal elev från Hawkins gymnasieskola:
Patrick McKinney.
Hans armar och ben…
-Herregud. -…och kropp var vanställd…
Vad håller vi på med ens? Var är FBI?
-Ett ögonvittne från platsen… -Det undrar jag.
En seriemördare går lös.
Vi har identifierat en misstänkt gärningsman:
Eddie Munson.
Vi uppmanar alla som vet mer…
Åh, nej.
Det här var inte bra.
Ni har många frågor,
och jag ska svara på så många jag kan klockan två vid rådhuset.
Alla Hawkins-bor är välkomna dit, men just nu
hoppas jag att ni förstår att jag måste arbeta.
Är Eddie kvar i Hawkins?
Dustin, hör du mig? Wheeler?
Jävlar, Eddie.
Mår du bra?
Nej. Jag mår inte ett dugg jävla bra.
-Var är han? -Var är du?
-Skull Rock. Vet du var? -Ja.
-I närheten av Cornwallis och… -Garrett, ja. Jag vet var.
Stanna där. Vi kommer.
SALT LAKE CITY 16 KM
Jag känner inte rumpan.
Jag känner inte rumpan. Känner ni era?
Jag gör det.
Nu måste alla uppföra sig, okej?
-Varför tittar du på mig? -Det gjorde jag inte.
-De är religiösa. -Och jag är väldigt spirituell.
Det är de också, fast på ett annat sätt.
Hej. Är Suzie här?
Försvinn, din utmärglade stackare! Din skrumpna typ! Din torra kotunga!
Det här är min typ av fest.
Jag blev biten.
Hjälp!
-Utmärkt skådespeleri. -Ursäkta.
Vi letar efter Suzie.
Ser du inte att vi filmar?
Kom igen.
Tabitha, stanna kvar i rollfiguren.
-Vi letar efter Suzie. -Vet inte, bryr mig inte.
För mycket salt, Peter. Tänk på fars njurar!
Cornelius!
Hur många gånger måste jag säga att det där inte är en leksak?
Kom nu.
Om du rymmer igen, så hämtar jag far.
Vem fan är du?
Argyle.
Och du?
-Eden. -Som trädgården.
-Vi söker Suzie. -Vet du var hon är?
Tredje våningen, andra dörren.
Se till att ge den själviska glasögonormen en snäll liten knuff från mig.
Absolut.
Eden, jag…
Jag ger henne en knuff från dig.
Jag gör allt för dig.
Toppen. Hon är inte här.
"Ge henne en knuff."
-Suzie! -Ja?
Vilka fasingen är ni? Och vad gör ni på mitt rum?
-Jag förstår att du undrar. -Hör här.
-Vi är Dustins vänner. -Ja.
Vi behöver din hjälp.
-En timme, sa du. -Jag underskattade tiden.
-Jag trodde att du hade dött. -Det är inte långt ifrån.
Vi är i helvetet, om helvetet frusit till is.
Det finns inget söderut, men jag såg rök en bit norrut.
Från en stad eller ett hus,
men nån där kanske vet var fängelset ligger.
Det topphemliga fängelset.
-Tror du det? -Just det.
-Några framsteg med vår vän? -Vad tror du?
Hördu!
Dumjävel!
Vi drar. Det här är din sista chans. Var ligger fängelset?
Jag har ju sagt att jag hjälper er för rätt pris.
Det är bara slöseri med tid.
-Hälften. -Va?
-Du hörde mig, din envise jävel.
Halva belöningen. Tjugotusen.
-Trettiotusen. -Tjugotvå.
Tjugofem.
Okej.
Det verkar som att vi har en idiot här!
Trodde du det på allvar?
Han trodde att jag menade allvar.
Där lurade jag dig ordentligt!
Du får bara en sak genom vår överenskommelse:
Leva vidare.
Du är ingen mördare.
Det har du rätt i.
-Han är ingen mördare. -Nej.
Men vi behöver inte döda dig. Vi kan bara lämna dig här.
Det finns ingenting på flera kilometer.
-Ingen kommer att hitta dig. -Åtminstone ingen människa.
-Jag har sett spår. -Spår.
I skogen, Yuri.
-Björnar. -Björnar.
Vem visste att man kunde se sin egen framtid?
Ska vi flyga härifrån, din stackare?
Hej då, Yuri.
Vänta.
Ni ska österut, inte norrut.
Där i mitt magasin finns förnödenheter, vapen och en bil.
Vi måste vara framme vid fängelset i skymningen om ni vill rädda er vän.
Om han nu inte redan är död.
Ut. Alla ska ut.
Se så, sätt fart!
Det var det, amerikanen. Hoppas du är redo.
Vad väntar ni på? Sätt fart.
Kom igen!
Sätt fart!
Drömmer jag, amerikanen?
Eller händer det här på riktigt?
Vad är det för fel på din amerikanska vän?
Han har förlorat livsglädjen.
Och han är inte min vän.
Eller hur, du fördömde?
-Du har förlorat livsglädjen. -Ja, nåt åt det hållet.
Nej.
Han är trots allt amerikan. Skrytsam, men skör på insidan.
Säg åt honom att äta.
Annars är han en fara för oss alla.
Vi har en stor fajt som väntar.
Vad för slags fajt?
Jag har varit här i en vecka.
Den första kvällen såg jag sex män gå in här.
Sex.
Precis som vi.
När de lämnade rummet var de feta och glada och flottiga i ansiktet.
Men på natten tvingades de ut i den där gropen.
Men inte ensamma.
Ni hörde väl vrålen?
Det är ett monster.
Från en annan värld.
Det tog bara trettio sekunder.
Sen hade allihop…
Struntprat.
Om vi ska dö ikväll, varför slösa mat på oss?
De vill att vi är starka,
så att vi kan ge monstret en match och förbereda det på krig.
När den förra gruppen fick sina vapen, spred de stollarna ut sig.
Vi måste hålla ihop. Då kanske vi har en chans.
Då kanske vi får leva vidare.
Till imorgon.
Låt mig gissa.
Det här odjuret…
Är det nästan tre meter långt?
Tunn, vit hud?
Inget ansikte?
Inga ögon?
Se så, översätt!
Hur vet du det?
Jag har sett det.
Jag har slagits mot ett.
Allt ni tror om det
stämmer inte.
Vet ni varför de matar rovdjur i fångenskap med levande byten?
Annars blir rovdjuret uttråkat och slutar äta.
Det behöver känna spänning.
Vi ska inte träna monstret med våra svärd och yxor.
Vi ska underhålla det.
Och maten…
…ska inte göra oss stark. Den…
…ska göra oss runda.
Så att vi är fulla av näringsämnen och protein som ett monster behöver.
Ät upp ni, killar.
Njut.
Det blir er sista måltid.
Vilken siffra siktar du på?
Tre.
Vet du…
Ibland…
…är det bra att ta ett steg tillbaka
och rensa tankarna.
Du är fast besluten, va?
Du påminner mig om en person som jag kände väldigt bra förut.
Kan du gissa vem det är?
Ett?
-Pappa säger att han inte… -…finns? Jag vet.
Får jag berätta en hemlighet?
Ibland…
…talar pappa inte sanning.
Jag tillbringade många år med Ett. Just här.
I det här rummet.
Var är han?
Det tar vi en annan dag.
Det slutar tyvärr inte lyckligt.
Men han påminde om dig. Han hade svårt för det mesta.
Men när han kom in här en dag var det nåt som hade förändrats.
Jag frågade vad det var, och han sa…
…att han hade listat ut det.
Han fann styrkan från ett minne i det förflutna.
Nåt som gjorde honom ledsen.
Men samtidigt arg.
Har du ett sånt minne?
Minns du när en märklig kvinna hälsade på dig?
På den tiden då Åtta var kvar här.
Den kvinnan…
…ropade ett namn till dig.
Jane. Nej!
Nej! Jane!
Det…
…var din mamma.
Mamma är död.
Hon dog när hon fick mig.
-Vem har sagt det? -Pappa.
Som inte alltid talar sanning.
Det här stället…
…och folket här…
…är inte som du tror.
-God morgon, barn. -God morgon, pappa.
Jag har planerat nåt särskilt för er idag.
-Är ni klara? -Ja, pappa.
Bra.
Sjutton, kan du öppna dörren?
-Ja, pappa. -Iväg med er.
Efter dig.
Vi borde ha sagt sanningen.
Och riskera allting?
Nej.
Hon får veta snart nog.
-Jag säger ju att det här är fel håll. -Det är norrut. Jag har kollat på kartan.
-Du vet väl att man ses och hånglar där? -Ja, hur så?
Det var jag som gjorde det populärt. Det var jag som uppfann det.
-Vi är på väg åt fel håll. -Steve.
-Vart ska du? Steve! -Sluta gnälla. Kom nu. Lita på mig.
Jaha, är det hitåt vi ska nu? Om de gör att vi går vilse…
Du.
-Mår du bra? -Ja.
Ja, det är bara det… Jag tänker på Patrick, om du förstår.
Ja.
Liksom, varför just han?
Men så mindes jag att han en dag kom till träningen med en blåtira.
Han sa att han hade ramlat, men man märkte att han ljög.
Det är som om alla Vecnas offer har nåt som de går och bär på.
-Nåt som… -…sårar dem.
Som plågar dem.
Ja.
Jag kände inte Patrick,
och därför var det enkelt att bara strunta i det.
Men dig kände jag.
-Förlåt för att jag inte stöttade dig. -Det är inte ditt fel.
-Jag försvann. -Nej, det gjorde du inte.
Jag tittade inte tillräckligt noga.
Okej?
Men nu ser jag.
Jag ser dig.
De är så gulliga att jag vill krama om dem hårt.
Om jag får lov att vara optimistisk trots den annalkande undergången,
så har en del vackra flammor blossat upp som aldrig borde ha slocknat.
-Men jag menar inget speciellt med det. -Okej.
Men om jag gjorde det, vore det verkligen så hemskt?
Att önska mina vänner lycka?
-Tror du att jag inte är lycklig? -Det är du säkert.
Men när jag nämnde Jonathan häromdagen, rynkade du på näsan eller nåt i den…
Det gjorde jag inte alls. Det är bra mellan oss.
-Det är det. -Okej.
Det är bara det…
Han skulle komma hit på lovet,
men han backade ur i sista stund med en luddig bortförklaring.
Men jag är inte förvånad. Jag märker att han drar sig undan.
Jag vet inte om det beror på avståndet eller om han har träffat en annan.
Och nu kan jag inte ta reda på varför,
eftersom han har haft sönder familjens telefon eller nåt.
Så om det rycker till lite grann i ansiktet när jag hör hans namn,
så är det nog därför.
Det verkar vara en rimlig förklaring till varför du rynkade på näsan.
"Önska dina vänner lycka", sa du.
Betyder det att vi officiellt är vänner nu?
Ja. Så är det väl?
Ja.
Bom!
Badda-bing-badda-bom. Där är den, Henderson. Skull Rock.
Där fick du för att du var så kaxig.
Det stämmer inte.
Du din tjurskalle erkänner inte ens att du har fel, trots att vi är här nu.
Jag håller med.
Du, Dustin Henderson, är…
…definitivt en tjurskalle.
Vi som trodde att du var körd.
Ja, jag också.
Jag också.
Hur länge har ni känt till att Munson är en mördare?
Chrissy dog i hans trailer. Ska vi tro på att han misstänktes först i morse?
Vi har undersökt flera spår. Eddie Munson var ett av dem.
Vi gör allt vi kan för att hitta honom.
Under tiden inför vi utegångsförbud för er säkerhets skull.
-Va? -Är det er lösning?
-Ska vi gömma oss? -Det gör vi redan.
Det har gått flera dagar.
Varför sitter han inte häktad än?
Jag förstår att ni är upprörda, men jag lovar att vi ska hitta honom.
Nej.
Det kommer ni inte.
Jason?
Vi kan väl ta det här i enrum?
Varför då? Så att jag ska hålla tyst? Så att sanningen inte ska komma fram?
Jag kan inte tala för er,
men jag orkar inte höra fler ursäkter och lögner.
-Det räcker nu. -Ja, jag håller med!
Vi tycker alla att det räcker nu.
Igår kväll…
…såg jag saker som jag inte kan förklara.
Saker som polisen inte vill tro på.
Saker som jag själv inte vill tro på, men jag vet vad jag såg.
Jag har accepterat den hemska sanningen.
Morden är rituella offerhandlingar.
Vi har alla hört att satanistiska kulter sprider sig i landet som en farsot.
Och Eddie Munson
leder en av dessa kulter.
En kult som verkar här i Hawkins.
Branden i köpcentret, alla oförklarliga dödsfall under åren…
En del anser att det vilar en förbannelse över staden,
och nu vet vi varför.
Nu vet vi.
De kallar sig för Hellfire.
Skitsnack!
Hellfire är ingen kult. Det är en klubb för nördar.
-Erica! -Det är sant.
En klubb.
En ofarlig klubb. Det är vad de vill att ni ska tro.
Men det är en lögn. En lögn för att dölja sanningen.
Och nu skyddar kulten sin ledare Eddie.
De gömmer honom, så att han kan fortsätta härja.
Igår blev jag överväldigad av en hopplös känsla.
Men sen mindes jag Romarbrevet 12:21.
"Låt dig inte besegras av det onda, utan besegra det onda med det goda."
Gud vet att det goda finns här i stan.
Och mycket av det, i det här rummet! Det finns i det här rummet i detta nu.
Jag är här idag för att ödmjukast be er om hjälp.
Ta upp kampen med mig.
Vi ska fördriva denna ondska och rädda Hawkins tillsammans.
Varför sitter ni bara där? Ni hörde grabben.
Hörni.
Jag vill vara tydlig.
De som stör utredningen kommer att anhållas.
Hallå! Vi kommer att införa utegångsförbud.
Om ni inte är hemma efter solnedgången med dörren låst, så får ni böter.
Ni kommer att hamna i registret.
Det är mycket att ta in.
Det kan vara det konstigaste som jag nånsin har hört.
-Ja, det är svårt att förstå. -Men sant är det.
Så jag ska ringa datorn för att hitta platsen där Projekt Nina finns?
Precis.
Och Projekt Nina är ett kodnamn för ett tv-spel?
Snarare en spelkonsol, faktiskt.
Amerikas svar på Nintendo.
Amerikantendo.
Vilket dumt namn.
Ja, det är det, men den är 16-bitars, Suzie.
Är den 16-bitars?
-Varför vet jag inte det? -Den är topphemlig.
-Därför gör vi det. -Ja, det är marknadsföring.
De första som hittar platsen får en…
-Amerikantendo? -Ja, en Amerikantendo.
Ni körde alltså nästan 500 mil på lovet
för att ni vill ha en ny spelkonsol som ingen känner till?
-Ja. -Ja.
-Den är till Dustin. -Precis.
Dustin ska få den när han fyller år, som han gör om…
-…två månader, tre dagar och fem timmar. -Suzie!
Jag vägrar vara barnvakt hela dagen.
-Hjälp till, för fan. -Svär inte.
-Åh, nej. Hamnar jag i helvetet nu? -Så ska det låta.
-Gå ut. -Rör mig inte, snorunge!
Hjälper du till?
Jag gör vad som helst för Dustybun,
men situationen har tagit en olycklig vändning.
Efter att jag ändrade hans betyg, fick jag svåra samvetskval.
Suzie, jag är oerhört besviken.
Far såg att jag plågades och tvingade fram en bekännelse.
Jag ville hjälpa till.
Jag både bröt mot lagen och träffade en agnostiker.
En agnostiker!
Jag har aldrig sett far så arg.
Han behövde hjälp.
Och naturligtvis, när han fick reda på sanningen,
så konfiskerade han datorn.
Far är inte den som ändrar sig.
Jag lär inte få se röken av den eller Dustybun igen.
-Var är den? -Inne på hans arbetsrum.
Han använder den i jobbet, och far jobbar alltid.
Dessutom är hans dörr alltid låst.
Jag är ledsen. Verkligen.
Ni har nog åkt hela vägen hit i onödan.
Cornelius!
Om inte…
Om inte?
Det kan finnas en lösning, men då behöver vi hjälp.
Stor hjälp.
Då så.
Hallå?
Är ni här nere?
Hallå?
De borde vara tillbaka vid det här laget.
-När gick filmen? -För fyra timmar sen.
Jag är ledsen, men de ljög.
-Skvallerbytta, bing bång -Holly.
Vi tror väl inte att de har med Eddie att göra?
Vi kan inte utesluta nåt längre.
-Barnen är inte mördare, Ted. -Det har jag inte påstått.
Hon förvränger alltid det jag säger.
Ska du ringa biografen?
Nej, polisen.
Jag försökte anropa er när jag tog mig till land, men…
…walkie-talkien funkade inte.
Den var dyblöt.
Så jag gjorde som jag tydligen brukar göra just nu:
Jag sprang.
Vet du när attacken skedde?
Jag vet exakt vad klockan var.
Det var inte bara radion som blev blöt.
-Kl. 21.27. -Då pajade ficklamporna.
Och vad innebär det?
Att den där starka energin kom från Vecnas attack mot Patrick.
Vi vet i alla fall hur Vecna attackerar.
Och varifrån han gör det.
Nu behöver vi bara ta oss in i Upp och ner och sticka en påle genom hjärtat.
Om han har ett.
-En påle? Är han en vampyr? -Det var en metafor.
-En kula duger, va? -Vi halshugger honom.
Det låter jättebra, men först måste vi hitta in i Upp och ner.
El måste få tillbaka krafterna.
Allt var mycket enklare när vi hade en tjej med superkrafter.
Ja, ni har nämnt henne.
Henderson har väl inte drabbats av en förbannelse?
Nej. Han klarar sig.
Rubbad?
Definitivt.
Bom!
Badda-badda-bom.
Jag hade rätt.
Skull Rock låg norrut.
Menar du allvar nu?
Det här är Skull Rock.
Du har helt och hållet fel i detta nu.
Ja.
Men också nej.
Herregud.
Kompassen fungerade när vi stack från Wheelers.
Den fungerade i bilen, men den visade fel när vi åkte österut.
Och nu visar den helt fel. Jag hade inte fel när jag visade vägen.
-Kompassen visade fel. -Skyll inte på trasig utrustning.
Fast den är inte trasig.
-Lucas, vad påverkas en kompass av? -Elektromagnetiska fält.
-Exakt. -Jag missade nog den lektionen.
Om ett starkare elektromagnetiskt fält finns i närheten, pekar nålen ditåt.
Antingen finns en superstor magnet här, eller…
…en port.
Vi är inte i närheten av labbet.
Det kanske finns en till port, en som vi inte känner till.
-En mindre och svagare port. -I mellanmålsstorlek.
-Hur så? -Ingen aning.
Men jag vet att nåt orsakar störningen, och förra gången hittade vi en port.
Jag hoppas på det, för då kan vi nå Vecna.
Och befria Max från förbannelsen.
Vart ska du?
Hallå!
Eddie är efterlyst. Vi kan inte ta en skogspromenad.
Den här kapseln av stål kan hjälpa oss att rädda både Max och Eddie.
Vad säger Eddie den bannlyste?
Om ni ber mig att följa med er till Mordor,
vilket jag ärligt talat tycker är en riktigt dålig idé,
men fylket…
Fylket brinner.
Så då blir det Mordor.
Vad är Mordor?
Ta med grejerna, så drar vi.
Idag ska vi leka en lek.
Lekens regler är väldigt enkla:
Stanna i cirkeln.
Den som lämnar cirkeln förlorar.
Den som står kvar längst i cirkeln får tillbringa en extra timme
i regnbågsrummet.
Även om vi tävlar mot varandra…
Två.
Sex.
…vill jag att ni ser på det på samma sätt som på de andra testen.
Okej?
Lyssna extra noga nu.
Om ni låter ilska eller känslor uppta era tankar,
så misslyckas ni.
Det garanterar jag.
Har ni förstått?
Ja, pappa.
Bra.
Varsågoda.
Väldigt bra, Två.
Nummer Sex,
var snäll och sätt dig vid dörren.
Fem.
Elva.
Lycka till.
Varsågoda.
Han fann styrkan från ett minne i det förflutna.
Nåt som gjorde honom ledsen, men samtidigt arg.
Har du ett sånt minne?
Jane. Nej!
Nej! Jane!
Ser man på.
Vi har visst en ny vinnare.
Låt mig presentera…
…Kyrzran.
Ser ni det gråa tornet? Det är Juris magasin.
-Det ser ut som en kyrka. -Då får vi hoppas på mirakel.
Nån har fingrat på mitt jordnötssmör.
Jag sa ju att det är populärt.
Vapnen. Var är vapnen?
-Jösses. -Hördu, inte i kyrkan.
Gillar ni det? Vänta tills ni får se min eldkastare.
Vi har inte tid med en presentation. Vi måste sätta fart.
-Är hon alltid lika bossig? -Du hörde henne.
Nycklar och en karta.
Nu drar vi.
Fängelset ligger alltså här.
Mellan de två bergen. Det tar cirka två timmar att köra.
Jag ser inget där.
Det är inte markerat på kartan, men det ligger där.
-Och tänk om du leder oss in i en fälla? -Det behöver jag inte.
Ni vill bryta er in i fosterlandets farligaste fängelse.
Det är självmord.
Vem har sagt att vi ska bryta oss in?
Tänker ni knacka på?
"Hejsan. Släpp in mig. Jag är en snäll amerikan med stort skägg."
Ja, nåt i den stilen.
Du tänkte överlämna oss till fängelsedirektören idag tror jag.
Nu förstår jag.
Jag tar in er som fångar och släpper er fria där inne.
Det är riskabelt och vrickat, ni kommer förmodligen att dö,
men jag gillar idén.
Men då kan Yuri inte ha bundna händer.
Det blir svårt att överlämna fångar om jag själv är en fånge.
Då fattar fängelsedirektören misstankar.
Och därför ska du framöver vara Murray.
Och jag ska vara Yuri.
-Jag hänger inte med. -Det gör inget.
Du ska vara helt tyst.
Du får gärna göra bort dig om du vill.
Men varför var du tvungen att få dessa män att känna hopplöshet?
-Jag sa sanningen. Du lurar dem. -Nej, jag ger dem hopp.
Jag tror att vi kan slåss och vinna.
Min son heter Mikhail. Han får inte tro att hans pappa var en förrädare.
Jag tänker träffa honom igen.
-Är han trög? -Va?
Mikhail, din son. Är han trög eller korkad?
Var tysta.
Nej, han är smart. Bäst i klassen.
Tysta!
Då är han inte din.
Framåt, sa jag!
Du är full, amerikanen. Var tyst, om du inte vill dö redan nu.
Jag kommer ändå att dö idag.
Men jag vet vem jag är och vad jag har gjort,
till skillnad från dig och de andra här som inte inser faktum:
att vi kommer att dö här på grund av dig.
Framåt marsch!
Din son är inte din son.
Tyst, sa jag!
Och din fru…
Slåss!
Om du gör om det där,
så skjuter vi dig på fläcken.
Idioter.
Är du nöjd nu, amerikanen?
Var det värt det?
Vi kallar den för demogorgon. Jag vet inte hur den hamnade här, men…
…allt jag sa om den är sant.
Men den har en svaghet:
Eld.
Den avskyr eld.
Om vi ska ha en chans att döda den,
så behöver vi bränsle och nåt att tända på med.
Så om det var värt det? Svaret på den frågan är:
Ja, det var nog värt det.
Din jävel!
Få mig inte att skratta. Jag har brutit revbenen.
Cornelius?
Cornelius!
-Var är Argyle? -Fan, jag vet inte.
Tre, två…
Herregud.
Bravo, Cornelius.
Försvinn, din ruttna lymmel!
Vi är inne.
Herrejä… Jösses.
-Herrejösses. Du lyckades. -Ropa inte hej än. Jag ser ingen adress.
Klicka på "office".
Vad är det här?
Tanner och Tatum, flytta på er!
Cornelius.
Svaret kanske finns i koden.
-Vad är det du säger? -Jag spårar IP-adressen.
-"I"-vadå? -Internetprotokollets adress.
Ett unikt nummer som tilldelas internetansluten informationsteknik.
-Internet? -Tänk inte på det.
Men det kommer att förändra världen.
Vad gör du nu?
Jag använder mig av geolokalisering. Det är ett slags datautvinning.
Tabitha!
Tabitha? Åh, nej.
Och tack!
Otroligt. Helt otroligt.
Och far, din skräck…
Den såg äkta ut.
Bingo.
Nevada?
-Kan du skriva ut? -Nej, jag kan bara geolokalisering.
-Du var sarkastisk. -Ja.
De kommer att driva mig till vansinne.
Hej, far. Du ser ut att behöva vila lite.
Inget spring!
Dustin hade rätt.
Du är officiellt ett geni.
Vi måste ha skrämt en skunk.
Tjena.
Kompisar.
Gick det bra?
Såg chefen det? De hånar oss helt öppet.
Ta det lugnt.
En beväpnad mobb är på jakt efter några barn och trotsar våra order,
och jag ska ta det lugnt?
Ja, ta det lugnt.
-Är chefen där? -Ja, jag är här.
Deras bil är vid Skull Rock, men inga spår efter dem.
-Skull Rock? -Ja.
-Där man ses och hånglar? -Ett stenkast från Lover's Lake.
-Vad fan ska de dit och göra? -Vi får ta reda på det.
Vänta där. Vi är på väg.
Här händer det nåt.
Dustin, kan du sakta ner? Dustin?
-Vi närmar oss. -Ta det lugnt, bjässen.
Åh, fan.
-Det kan inte vara sant. -Jo.
-Jag tyckte att jag kände igen mig. -Lover's Lake.
Det här var konstigt.
Finns det en port i sjön?
När demogorgonen gick till attack, lämnade den en öppning bakom sig.
-Vecna kanske gör likadant. -Vi får ta reda på det.
-Försiktigt, sa jag. -Förlåt.
-Varsågod. -Jag gör så här.
-Tack. -Det funkar också.
Bra jobbat.
-Wheeler. -Tack.
Vill du att vi ska sjunka? Den håller för högst tre pers.
Det blir bäst så här. Ni stannar med Max.
-Håll ögonen öppna. -Gör det själv.
-Det är min teori. -Du hörde Nance.
-Vem lät henne bestämma? -Jag.
Kompassen.
Här, varsågod.
-Tre, sa ni! -Förlåt.
Läggdags klockan nio.
Jag saknar er redan!
Snälla!
FÖRSÖKSRUM 1
Snälla…
Du får inte gå omkring.
Det är emot reglerna.
Och inte säkert.
Du skämde ut mig idag.
-Förlåt. -Jag ville inte skada dig.
Du är svag och patetisk.
Jag höll igen.
Och så gjorde du så där inför alla?
Inför pappa?
Nej.
Hur kändes det?
Gillade du det?
Ser du en lampa?
Det gör inte jag.
Det måste ha hänt nåt med elen.
Sluta! Nej!
Nej!
Om du berättar det här för pappa,
så dödar vi dig.
Känner du dig lite yr?
Stackars liten.
Vad har du gjort?
Lugn. Ta djupa andetag.
Ta djupa andetag.
Nu var du duktig, Elva. Jätteduktig.
Nu vet jag vad som hände.
Visst dödade jag dem, pappa?
Jag dödade dem alla.
-Så ja. -Jag dödade dem alla.
Sakta ner.
-Oj. -Vänta nu.
De har stannat. Varför då?
Vad är det som händer?
Säg nåt. Vad händer?
Dustin, nu har din kompass spårat ur totalt.
-Vad gör du, Steve? -Nån måste ner och kolla.
Om ingen annan har varit ledare för Hawkins gymnasieskolas simmare
och certifierad livräddare i tre år, så blir det jag. Ingen säger emot, va?
Nej, jag säger inte emot. Jag vill inte ner dit.
-När blev Steve så hårig? -Eller hur!
Jag har bett honom ansa burret, men han säger att tjejerna gillar det.
Få se.
Va?
Du…
-Lycka till. -Tack.
Usch.
Steve?
Var försiktig.
Inser ni att om det finns en port där, så är det en vattenport?
Watergate!
Hur lång tid har det gått?
-Snart en minut. -Okej.
Kom igen, Steve.
-Nere vid vattnet! -Fan. Ducka!
Fan också.
Det var här nånstans.
Herregud!
Jag hittade den.
-Gjorde du? -Ja, jag hittade den.
Dustin, du är ett jäkla geni.
Steve har hittat porten…
-Polisen. -Fan också.
De får inte se Eddie.
Följ efter mig.
Hallå, polisen!
-Max! -Här borta! Mördarna är här borta!
-Skit också. -Spring!
Det är rätt sjukt.
Den är inte lika stor som moderporten, men ändå rätt jäkla stor.
-Steve! -Steve!
-Nej!
-Vad fan var det? -Nancy, vad hände?
Jäklar!
Stanna!
Kom tillbaka, era råttor!
Vänta.
-Du tänker väl inte hoppa i? -Vänta här.
-Nej, Nancy! -Nancy!
För helvete!
Dustin! Helvete.
Hej på dig.
Nej.
-Vad gör du? Vänta, sa hon. -Jag hörde det.
-Hon bestämmer. -Skojar du?
Jag hittade på det.
Nej…
Ditt lögnaktiga jävla as!
Det här är så dumt.
Så dumt. Fan!
Undertexter: Viktor Hessel