‎Unde e?
‎Unde era Eddie când s-a întâmplat?
‎Poftim?
‎Eddie.
‎Unde era Eddie când ai văzut asta?
‎Era…
‎în barcă, așa cum am spus.
‎Așa e.
‎Atunci…
‎cine l-a ridicat pe Patrick din apă?
‎Ce…
‎Nu ascultați ce spun.
‎- De ce nu mă ascultați? ‎- Te ascultăm.
‎Ba nu.
‎Eddie…
‎e un recipient.
‎Doar un recipient.
‎Un recipient?
‎Pentru Satana.
‎A făcut un pact cu diavolul ‎și are puterile lui.
‎Nu mă credeți.
‎Deocamdată…
‎analizăm toate informațiile, înțelegi?
‎Da.
‎Cum vreți să-l opriți pe diavol ‎dacă nu credeți că e real?
‎UN SERIAL NETFLIX
‎CAPITOLUL ȘASE: ÎN ADÂNCURI
‎Pot să opresc asta.
‎Pot să opresc durerea.
‎Unde e fata?
‎Ți-am spus.
‎Nu…
‎Nu știu.
‎Există două posibile explicații.
‎Prima:
‎un baubau invizibil din altă dimensiune ‎îi măcelărește pe acești copii.
‎A doua:
‎protejata doctorului Brenner ‎s-a răzvrătit iar,
‎iar el și lacheii lui ‎încearcă să mușamalizeze totul.
‎Sperând poate să o vândă sovieticilor.
‎Ia spune…
‎care explicație ți se pare plauzibilă?
‎Nu știu.
‎Mai ai o șansă să te salvezi, dle Wallace.
‎Unde e?
‎Nu!
‎Știi ce se întâmplă la un atac cerebral?
‎Creierul nu mai e alimentat cu sânge.
‎Semnalele din creier sunt alterate ‎și acesta uită cum se fac unele lucruri.
‎Nu mai știi să mănânci sau să vorbești.
‎Să mergi.
‎În lupta de anul trecut,
‎cred că semnalele tale ‎au fost distorsionate în mod similar.
‎Dar așa cum victima atacului cerebral ‎poate reînvăța mersul,
‎cred că și tu îți poți recâștiga puterile.
‎Abilitățile tale sunt încă aici.
‎Trebuie doar să ți le amintești.
‎Tot ce s-a întâmplat în laborator
‎a fost înregistrat pe casete.
‎Fiecare succes și fiecare eșec.
‎E important nu doar să-ți vezi trecutul,
‎ci să-l retrăiești pe de-a întregul.
‎Astfel, cred că putem ‎să-ți reparăm semnalele distorsionate.
‎După cum am văzut în seara asta, ‎procesul a început deja.
‎Dacă totul s-a întâmplat,
‎de ce nu-mi amintesc?
‎Fiindcă nu vrei.
‎Creierele noastre au ‎un mecanism de apărare
‎prin care se protejează ‎de amintiri neplăcute.
‎Ale unor traume.
‎Ai îngropat aceste amintiri demult.
‎Tată…
‎când eram acolo,
‎am văzut ceva.
‎Era sânge peste tot.
‎Foarte mult sânge.
‎A fost o altă amintire,
‎una mai puternică, din subconștientul tău.
‎Există lucruri urâte.
‎Există lucruri urâte în trecutul tău.
‎De-asta trebuie să acționăm cu grijă.
‎Pas cu pas,
‎amintire cu amintire.
‎Dacă ne grăbim,
‎mă tem că te poți pierde în întuneric.
‎Iar dacă te pierzi tu…
‎suntem pierduți și noi.
‎Eric, iau o pauză.
‎Abia ai avut una.
‎Zi-i lui Milo s-o lase mai ușor ‎cu ceapa data viitoare.
‎Vă rog, pot să rămân în mașină? ‎O să fie mega supernasol.
‎O să fie bine.
‎Nu vreau să-l văd iar pe Eddie plângând.
‎Măcar are cu ce să se simtă mai bine.
‎Ca mama.
‎Să repetăm ce-i spunem!
‎„Bună, Eddie! Veștile bune mai întâi:
‎ți-am adus ‎junk-food avizat de Dustin și bere.
‎Da, și l-am găsit pe Vecna.
‎Doar că e în dimensiunea întunecată ‎și înfricoșătoare de care ți-am zis,
‎iar portalul e închis și nu putem nicicum ‎să ajungem la el, așa că ai pus-o.
‎Știu că erai deja în găleată, ‎dar acum ai pus-o de două ori mai nasol!”
‎Poate că nu-i spunem chiar așa.
‎„Am făcut un pas spre a-l găsi pe Vecna.”
‎Asta îi spunem. Asta e important.
‎Vezi, Robin? ‎Conotația pozitivă schimbă totul.
‎Fir-ar să fie!
‎N-aveți ce vedea.
‎Înapoi.
‎- S-a auzit? ‎- Haideți! Pe aici.
‎Serviciul de urgențe Roane ‎a primit un apel puțin după miezul nopții.
‎S-a raportat o omucidere aici, pe lac.
‎Eu și agentul Callahan
‎am fost primii la locul faptei.
‎Am mers pe malul Lacului Îndrăgostiților,
‎la vreo zece metri ‎de casa din spatele meu.
‎Acolo am găsit victima,
‎un băiat de 18 ani, ‎elev în ultimul an la Liceul Hawkins,
‎Patrick McKinney.
‎Membrele lui…
‎Dumnezeule!
‎Și noi ce facem? Unde e FBI-ul?
‎Un martor ocular…
‎Asta vreau să știu. ‎E un criminal în serie pe-aici.
‎Am identificat și o persoană de interes,
‎pe Eddie Munson.
‎Încurajăm pe oricine are informații…
‎Frate!
‎Nu e bine. Nu e bine deloc.
‎…aveți multe întrebări ‎și voi răspunde la cât de multe pot
‎la ora 14:00 la primărie, unde pot veni ‎toți locuitorii orașului Hawkins.
‎Acum am multă treabă. ‎Vă mulțumesc pentru înțelegere.
‎Eddie e încă în Hawkins?
‎Dustin, mă auzi? Wheeler?
‎Eddie! Frățioare!
‎E totul în regulă?
‎Nu, frate. E departe de a fi în regulă.
‎- Unde e? ‎- Unde ești?
‎- La Craniu. Știi unde e? ‎- Da.
‎- Lângă străzile Cornwallis și… ‎- Garrett. Știu eu unde e.
‎Stai acolo. Venim.
‎SALT LAKE CITY - 16 KM
‎Nu-mi mai simt fundul.
‎Nu-l mai simt. ‎Voi le simțiți pe-ale voastre?
‎Eu mi-l simt.
‎Aveți grijă să vă comportați cât mai bine.
‎- De ce te uiți la mine? ‎- Nu m-am uitat!
‎Sunt foarte evlavioși.
‎Și eu sunt superspiritual, frate.
‎Da, și ei sunt spirituali, dar în alt fel.
‎Salut!
‎Suzie e acasă?
‎Înapoi, slăbănogule!
‎Pitic zbârcit! Uscătură!
‎Îmi place petrecerea asta.
‎Am fost mușcată!
‎Ajutor!
‎- Excelentă interpretare! ‎- Auzi?
‎Salut! O căutăm pe Suzie.
‎Nu vedeți că se filmează?
‎Ce naiba!
‎Bine, rămâi în rol, Tabitha. ‎Rămâi în personaj.
‎Bună! O căutăm pe Suzie.
‎Nu știu, nu-mi pasă.
‎Prea multă sare, Peter! ‎Gândește-te la rinichii tatei!
‎Cornelius!
‎De câte ori să-ți spun? Asta nu e jucărie!
‎Haide!
‎Dacă mai evadezi o dată,
‎îl chem pe tata.
‎Cine naiba sunteți?
‎Argyle.
‎Tu ești?
‎Eden.
‎Ca grădina…
‎- O căutăm pe Suzie. ‎- Știi unde e?
‎Etajul trei, a doua ușă pe stânga.
‎Dați-i ochelaristei ăleia egoiste ‎un brânci din partea mea.
‎Sigur că da.
‎Eden…
‎Îi dau eu brânci pentru tine.
‎Fac orice pentru tine.
‎Perfect, nu e aici.
‎A zis să-i dăm un brânci.
‎- Suzie! ‎- Da?
‎Cine naiba sunteți? ‎Și ce căutați în camera mea?
‎- E o întrebare bună. ‎- Ascultă!
‎- Suntem prieteni cu Dustin. ‎- Avem nevoie de ajutor.
‎- Ai zis că vii într-o oră. ‎- Am estimat greșit.
‎Am crezut că ai murit.
‎Nu greșești cu mult.
‎Dacă iadul ar fi de gheață, am fi în iad.
‎Nimic spre sud, dar se vede fum ‎la trei kilometri spre nord.
‎Poate e un oraș sau o casă ‎și știe cineva unde găsim închisoarea.
‎Închisoarea strict secretă.
‎- Pe bune? ‎- Ai dreptate.
‎Prietenul nostru a zis ceva?
‎Tu ce crezi?
‎Rahat cu ochi!
‎Plecăm. E ultima ta șansă.
‎Unde e închisoarea?
‎Ți-am spus.
‎Yuri vă ajută pentru prețul corect.
‎Ți-am zis că ne pierdem timpul.
‎- Jumătate. ‎- Ce?
‎- Poftim? ‎- M-ai auzit, ticălos încăpățânat.
‎Jumătate din recompensă. Douăzeci de mii.
‎- Treizeci. ‎- Douăzeci și două.
‎Douăzeci și cinci!
‎Bine.
‎Se pare că avem aici…
‎un tâmpit!
‎Ai crezut că vorbesc serios?
‎A crezut că vorbesc serios.
‎Ți-am făcut-o! Ți-am făcut-o bine de tot!
‎Primești un singur lucru ‎dacă batem palma.
‎Rămâi în viață.
‎Nu ești ucigaș.
‎Ai dreptate. El nu e ucigaș.
‎Nu.
‎Nici nu trebuie să te ucidem.
‎Te lăsăm aici.
‎Nu e nimic în apropiere
‎și nimeni nu te va găsi.
‎Niciun om, adică.
‎- Am văzut urme. ‎- Urme!
‎În pădure, Yuri.
‎- Urși. ‎- Urși!
‎Cine-ar fi zis că îți vezi viitorul?
‎Plecăm de-aici, păsărică?
‎Pa, Yuri!
‎Așteptați!
‎Trebuie să mergeți spre est, nu spre nord.
‎Acolo e depozitul meu. ‎Provizii, arme, o mașină…
‎Trebuie să fim la închisoare până diseară ‎dacă vreți să vă salvați prietenul.
‎Asta, dacă nu e deja mort.
‎Ieșiți!
‎Toată lumea, afară.
‎Haideți odată! Mișcați-vă!
‎Asta e, americanule. ‎Sper că ești pregătit.
‎Ce așteptați?
‎Mișcați-vă!
‎Umblați!
‎Visez, americanule?
‎Sau chiar e adevărat?
‎Ce-are prietenul tău american?
‎Și-a pierdut cheful de viață.
‎Și nu mi-e prieten.
‎Nu-i așa, Blestematule?
‎Ți-ai pierdut cheful de viață.
‎Da, cam așa ceva.
‎Nu…
‎E american, ce vrei?
‎Vorbește mult, dar e slab.
‎Zi-i să mănânce.
‎Altfel, ne pune pe toți în pericol.
‎Ne așteaptă o luptă grea.
‎Ce luptă?
‎Sunt aici de o săptămână.
‎În prima seară, ‎au intrat șase oameni în camera asta.
‎Șase, la fel ca noi.
‎Au ieșit de aici
‎bucuroși, cu burțile pline ‎și cu fețele lucind de grăsime.
‎Când s-a lăsat noaptea, ‎au fost aruncați în curte.
‎Dar nu singuri.
‎Ați auzit răgetele?
‎E un monstru.
‎E din altă lume.
‎A durat 30 de secunde. Atât, 30!
‎Toți cei șase…
‎Vorbești aiurea.
‎Dacă vor să ne ucidă, ‎de ce risipesc mâncarea?
‎Vor să fim puternici.
‎Să putem lupta cu monstrul.
‎Să-i testăm puterea.
‎Să antrenăm monstrul pentru război.
‎Săptămâna trecută, ‎oamenii și-au luat armele
‎și s-au răspândit ca fraierii.
‎Noi stăm laolaltă.
‎Poate avem o șansă.
‎Poate că mai trăim o zi.
‎- Pentru ziua de mâine! ‎- Pentru mâine!
‎Știu!
‎Acest monstru…
‎are cam trei metri?
‎E slab, cu pielea albă? Nu are față?
‎Nu are ochi?
‎Haide, tradu!
‎De unde știi?
‎Am văzut unul.
‎Și am înfruntat unul.
‎Toate teoriile voastre despre el ‎sunt greșite.
‎Știți de ce li se dă ‎prădătorilor captivi pradă vie?
‎Dacă nu, prădătorii se plictisesc ‎și nu mai mănâncă.
‎Au nevoie de fiorul vânătorii.
‎Nu suntem aici să antrenăm monstrul ‎cu săbii și topoare.
‎Suntem aici să-l distrăm.
‎Iar mâncarea asta…
‎nu trebuie să ne facă mai puternici.
‎Trebuie…
‎să ne îngrașe.
‎Să fim plini de nutrienți și proteine, ‎ca pentru un monstru în creștere.
‎Mâncați, băieți!
‎Poftă bună!
‎E ultima voastră masă.
‎Ce număr vrei să obții?
‎Trei.
‎Să știi
‎că, uneori,
‎ajută să te detașezi puțin.
‎Să-ți limpezești mintea.
‎Ești hotărâtă.
‎Să știi,
‎îmi amintești de cineva, ‎o persoană pe care am cunoscut-o bine.
‎Ghicești de cine e vorba?
‎Unu?
‎- Tata a zis că nu… ‎- Că nu există? Știu.
‎Pot să-ți spun un secret?
‎Uneori,
‎Tata nu spune adevărul.
‎Am lucrat ani întregi cu Unu.
‎Chiar aici.
‎În camera asta.
‎Unde e?
‎Să lăsăm povestea asta pentru o altă zi.
‎Nu are final fericit.
‎Dar semăna mult cu tine.
‎Totul era greu pentru el.
‎Apoi, dintr-o dată, ‎a intrat aici și ceva se schimbase.
‎L-am întrebat ce era diferit. Mi-a zis…
‎A zis că găsise soluția.
‎Își găsise puterea ‎într-o amintire din trecutul lui.
‎Ceva ce l-a întristat,
‎dar l-a și înfuriat.
‎Ai și tu
‎cumva o astfel de amintire?
‎Mai știi ziua în care a venit la tine ‎o femeie ciudată?
‎Pe atunci, Opt mai era încă aici.
‎Femeia aceea
‎ți-a zis într-un fel.
‎Jane! Nu!
‎Jane!
‎Femeia aceea
‎era mama ta.
‎Mama a murit.
‎A murit născându-mă.
‎Cine ți-a zis asta?
‎Tata!
‎Care nu spune întotdeauna adevărul.
‎Locul acesta…
‎și oamenii de aici…
‎nu sunt ceea ce crezi.
‎- Bună dimineața, copii! ‎- Bună dimineața, Tată!
‎Am pregătit ceva foarte special ‎pentru voi azi.
‎- Sunteți pregătiți? ‎- Da, Tată!
‎Bine. Șaptesprezece, deschizi tu ușa?
‎- Da, Tată! ‎- Mergeți!
‎După tine.
‎Trebuia să-i spunem adevărul.
‎Și să riscăm totul?
‎Nu.
‎O să afle curând.
‎Frate, ascultă-mă, ne duci aiurea.
‎E spre nord. M-am uitat pe hartă.
‎- Știi că e un loc supercăutat de perechi? ‎- Da. Și?
‎Nu era popular până nu l-am făcut eu așa. ‎Înțelegi? Practic, eu l-am inventat.
‎- Mergem în direcția greșită. ‎- Steve!
‎- Unde te duci? Steve! ‎- Lasă smiorcăiala. Mergi pe mâna mea!
‎Acum mergem în direcția asta?
‎Jur, dacă ne rătăcim…
‎- Te simți bine? ‎- Da.
‎N-am nimic. Doar… mă gândesc la Patrick.
‎- Știi ce zic? ‎- Da.
‎Mă tot gândesc de ce el.
‎Apoi îmi amintesc de o zi
‎când a venit la antrenament ‎cu un ochi vânăt.
‎A zis că a căzut, dar era clar că mințea.
‎Se pare că toate țintele lui Vecna
‎au ceva, o problemă în viață.
‎- Ceva care… ‎- Îi face să sufere.
‎Îi bântuie.
‎Da.
‎Nu-l știam bine pe Patrick.
‎Probabil că mi-a fost ușor
‎să ignor semnele.
‎Dar pe tine te știam.
‎Și îmi pare rău că nu ți-am fost alături.
‎Nu e vina ta.
‎- Nu… ‎- Am dispărut.
‎Nu, n-ai dispărut.
‎Nu m-am uitat eu destul de atent.
‎Înțelegi?
‎Dar acum te văd.
‎Te văd.
‎Doamne, ce adorabili sunt! ‎Îți vine să-i smotocești.
‎Dacă am voie să văd o parte bună ‎în această poveste de sfârșit al lumii,
‎e reaprinderea unor povești de iubire ‎care nu ar fi trebuit să se stingă.
‎N-am vrut să sune ca o insinuare.
‎Sigur…
‎Și dacă a fost, e chiar așa o problemă? ‎Că-i vreau fericiți pe prietenii mei?
‎- Crezi că nu sunt fericită? ‎- Sigur că ești.
‎Dar la bibliotecă am zis ceva de Jonathan, ‎iar tu ai tresărit, te-ai ferit…
‎N-am tresărit și nu m-am ferit!
‎- Bine! ‎- Mă înțeleg cu Jonathan.
‎- Lux! ‎- E bine.
‎Așa e!
‎Doar că…
‎Trebuia să vină aici în vacanță.
‎A anulat în ultima clipă ‎cu un motiv vag, mormăit în stilul lui.
‎Sinceră să fiu, nu mă surprinde asta. ‎L-am simțit că se distanțează.
‎Nu știu dacă e de vină distanța ‎sau și-a găsit pe alta sau e altceva!
‎Iar acum, nu pot afla nimic, ‎fiindcă se pare că a distrus telefonul.
‎Așa că, dacă numele lui mi-a produs ‎un spasm al mușchilor feței,
‎ăsta e… probabil, motivul.
‎Mi se pare un motiv bun ‎pentru o tresărire sau ce-o fi fost.
‎Ai zis: ‎„îi vreau fericiți pe prietenii mei”.
‎Înseamnă că suntem prietene?
‎Adică, oficial?
‎Da. Nu-i așa?
‎Așa e.
‎Uite-l, Henderson! Craniul!
‎Ia de-aici! Ia de-aici, încrezutule!
‎Nu are sens.
‎Deși te uiți la el, tot nu recunoști.
‎Nu admiți că ai greșit, cap-sec!
‎Sunt de acord.
‎Dustin Henderson, ești…
‎un cap-sec desăvârșit.
‎Iisuse, credeam că ai murit.
‎Și eu, frate.
‎Și eu.
‎De când știți că Eddie Munson i-a ucis? ‎Chrissy a fost ucisă în rulota lui.
‎Vreți să credem ‎că doar de azi-dimineață e suspect?
‎Adevărul e ‎că am investigat mai multe piste.
‎Da, Eddie Munson a fost una dintre ele.
‎Acum facem tot ce putem să-l găsim.
‎Între timp, pentru siguranța dv.,
‎vom impune restricții de circulație.
‎- Poftim? ‎- Asta e soluția voastră?
‎- Să ne ascundem de el? ‎- Deja facem asta.
‎De mai multe zile! Zile!
‎Spuneți-ne de ce nu e deja închis.
‎Înțeleg că sunteți supărați, dar vă promit
‎că îl vom găsi.
‎Ba nu!
‎N-o să-l găsiți.
‎Jason?
‎Fiule, hai să vorbim separat.
‎De ce? Ca să mă faceți să-mi țin gura?
‎Ca să ascundeți adevărul?
‎Nu știu ce ziceți voi,
‎dar eu nu mai vreau ‎să aud scuze și minciuni.
‎- Destul! ‎- Așa e. M-am săturat!
‎Cred că ne-am săturat cu toții!
‎Noaptea trecută…
‎Noaptea trecută ‎am văzut lucruri inexplicabile.
‎Lucruri pe care poliția ‎nu vrea să le creadă.
‎Pe care nici eu nu vreau să le cred.
‎Dar știu ce am văzut. Știu!
‎Și am ajuns să accept un adevăr oribil.
‎Aceste crime sunt sacrificii ritualice.
‎Am auzit cu toții de sectele satanice ‎care cuprind țara ca o molimă.
‎Eddie Munson
‎e liderul unei astfel de secte.
‎O sectă ce funcționează aici, în Hawkins.
‎Incendiul de la mall, ‎decesele inexplicabile din anii trecuți…
‎Unii zic că orașul nostru e blestemat ‎și se întreabă de ce. Acum știm.
‎Acum știm.
‎Își spun Hellfire.
‎Asta e o porcărie!
‎Hellfire nu e o sectă, ‎ci un club de tocilari.
‎- Erica! ‎- Ăsta e adevărul.
‎Un club?
‎Un club nevinovat. Asta vor să credeți!
‎CĂUTAȚI
‎Dar e o minciună! ‎O minciună care să acopere adevărul!
‎Această sectă ‎își protejează liderul, pe Eddie.
‎Îl ascund.
‎Îi permit să facă rău în continuare.
‎Ieri-noapte am fost copleșit ‎de un sentiment de deznădejde.
‎Dar mi-am amintit versetul Romani 12:21.
‎„Nu te lăsa biruit de rău,
‎ci biruiește răul cu binele.”
‎Dumnezeu știe că există bine ‎în acest oraș. Mult bine!
‎În încăperea asta! Aici și acum!
‎Am venit aici smerit să vă cer ajutorul.
‎Să luptați alături de mine, să gonim răul ‎și să salvăm orașul Hawkins.
‎Împreună!
‎Ce mai stați?
‎L-ați auzit.
‎Ascultați!
‎Vă rog să mă ascultați cu atenție.
‎Oricine se va amesteca ‎în anchetă va fi arestat.
‎Și vom impune restricții de circulație!
‎Dacă la apus nu sunteți ‎în casele voastre, cu ușile încuiate,
‎veți fi amendați.
‎Veți avea asta în cazier.
‎Sunt multe informații.
‎Pe bune, cred că e cel mai aiurea lucru ‎pe care l-am auzit.
‎- Știu că e greu de crezut. ‎- Dar e adevărat. Totul.
‎Formez numărul ăsta, găsesc un loc
‎și în acel loc e „Proiectul Nina”?
‎Exact.
‎Iar „Proiectul Nina” ‎e numele de cod al unui joc video?
‎Nu e doar un joc. E o consolă de jocuri.
‎E răspunsul Americii la Nintendo.
‎Americantendo.
‎E un nume stupid.
‎Ai dreptate, e stupid. ‎Dar, Suzie, e pe 16 biți.
‎Pe 16 biți?
‎- Eu de ce nu știu de ea? ‎- E supersecretă.
‎- De-asta facem asta. ‎- Exact. Așa o promovează.
‎Primii care găsesc locul secret, primesc…
‎- Un Americantendo? ‎- Americantendo.
‎Și ați bătut 4.800 de kilometri în vacanță
‎ca să vă ajut să câștigați o consolă ‎de care n-a auzit nimeni?
‎Da.
‎- Nu e pentru noi, ci pentru Dustin. ‎- Corect!
‎- Exact! E pentru ziua lui Dustin, care e… ‎- Peste două luni, trei zile și cinci ore.
‎Suzie, nu știu ce faci tu, ‎dar eu nu fac toată ziua pe dădaca.
‎- Fă-ți naibii treaba! ‎- Ai grijă!
‎Vai de mine! O să ard în iad?
‎Zi-i, Eden!
‎- Ieși afară! ‎- Nu mă atinge, mucoaso!
‎Poți să ne ajuți?
‎Aș face orice pentru Dusty-iepuraș,
‎dar mă tem că situația ‎a evoluat în mod nefericit.
‎După ce i-am modificat nota lui Dustin, ‎am simțit o vină teribilă.
‎Sunt extrem de dezamăgit.
‎Tata m-a văzut suferind ‎și mi-a stors o mărturisire.
‎Nu doar că încălcam legea, ‎dar aveam un iubit agnostic.
‎Un agnostic!
‎Nu-l mai văzusem pe tata așa supărat.
‎Avea nevoie de mine!
‎Evident, după aflarea groaznicului adevăr,
‎mi-a confiscat computerul.
‎Tata nu e omul care să se răzgândească.
‎N-o să mai văd nici computerul, ‎nici pe Dusty.
‎- Unde e? ‎- ‎În biroul lui. Îl folosește el.
‎Tata lucrează tot timpul, ‎iar ușa lui e mereu încuiată.
‎Îmi pare foarte rău. Cu adevărat.
‎Se pare că ați venit degeaba până aici.
‎Cornelius!
‎Dacă nu cumva…
‎Avem o posibilitate.
‎Avem nevoie de ajutoare.
‎Multe ajutoare.
‎Bine.
‎Copii!
‎Sunteți jos?
‎Copii!
‎Trebuia să se fi întors până acum.
‎- La cât era filmul? ‎- Acum patru ore.
‎Îmi pare rău să vă spun, dar v-au mințit.
‎- Mincinosul roade osul… ‎- Holly!
‎Nu credem ‎că sunt înhăitați cu Eddie, nu-i așa?
‎În momentul ăsta, orice e posibil.
‎- Copiii noștri nu sunt ucigași, Ted. ‎- ‎Nu-mi pune vorbe în gură.
‎Așa face, îmi răstălmăcește vorba.
‎Suni la cinematograf?
‎La poliție.
‎Când am ajuns la mal, ‎am încercat să vă contactez, dar…
‎walkie-talkie-ul era stricat.
‎Era fleașcă.
‎Așa că am făcut ceea fac în ultima vreme.
‎Am fugit.
‎Știi cam pe la ce oră a fost atacul?
‎Da, știu exact la ce oră a fost.
‎Nu doar walkie-talkie-ul a luat apă.
‎- La 21:27. ‎- Când lanternele…
‎Asta ce înseamnă?
‎Că pulsul de energie s-a produs ‎când Vecna îl ataca pe Patrick.
‎Suntem cu un pas mai aproape. ‎Știm cum atacă Vecna.
‎Știm și de unde atacă.
‎Mai trebuie să mergem în Lumea Răsturnată ‎și să-i înfigem un țăruș în inimă.
‎Dacă are inimă.
‎Un țăruș? E vampir?
‎- E o metaforă. ‎- Merge și glonț, nu?
‎Eu zic să-i tăiem capul.
‎Nu putem face nimic până nu găsim ‎calea către Lumea Răsturnată.
‎De și-ar recăpăta Unșpe puterile!
‎Totul era mult mai simplu. ‎Fata asta avea superputeri.
‎Superputeri. Da, ați vorbit de ea.
‎Auziți, Henderson nu e blestemat, nu?
‎Blestemat? Nu, n-are nimic.
‎Nebun?
‎Cu siguranță.
‎Am avut dreptate.
‎Craniul era spre nord.
‎Pe bune? Serios?
‎Ăsta e Craniul!
‎Greșești. Ești complet pe lângă. ‎Chiar acum.
‎Da.
‎Și nu.
‎Dumnezeule!
‎Busola funcționa perfect ‎la familia Wheeler.
‎La fel, în mașină, pe Curly.
‎Devierea a apărut când am mers spre est.
‎Acum, arată complet aiurea.
‎Când vă ghidam, nu greșeam.
‎- Busola indica greșit. ‎- Bine, e defectă. Tot ai greșit.
‎Doar că nu e defectă.
‎- Lucas, mai știi ce deviază o busolă? ‎- Un câmp electromagnetic.
‎- Da. ‎- Cred că am lipsit la ora aia.
‎În prezența unui câmp ‎electromagnetic puternic,
‎acul busolei va indica ‎direcția acelui câmp.
‎Ori e un magnet uriaș pe-aici, ori…
‎E un portal.
‎Dar nu suntem lângă laborator.
‎Dacă cumva mai există un portal?
‎Un portal de care nu știm. ‎Unul mai mic, mult mai slab.
‎- Un miniportal. ‎- Cum? De ce?
‎Habar n-am. ‎Dar știu că ceva perturbă busola,
‎iar când am mai văzut asta, era un portal.
‎Sper să fie așa.
‎Ar fi o cale să ajungem la Vecna ‎și să o eliberăm pe Max de blestem.
‎Unde te duci?
‎Eddie e căutat. ‎Nu putem face excursii în pădure.
‎Capsula asta de oțel poate fi cheia ‎salvării lui Max și Eddie.
‎Ce zice Eddie Exilatul?
‎Zic că vrei să te urmez spre Mordor,
‎ceea ce, dacă e să fiu absolut sincer,
‎mi se pare o idee proastă.
‎Dar Comitatul…
‎Comitatul e în flăcări.
‎Mergem în Mordor.
‎Ce e ăla „Mordor”?
‎Ia-ți lucrurile, frate! Să mergem.
‎Azi
‎vom juca un joc.
‎Regulile jocului sunt simple.
‎Rămâneți în cerc.
‎Dacă ieșiți din cerc,
‎pierdeți.
‎Ultima persoană rămasă în cercul propriu
‎primește o oră în plus de timp liber
‎în Camera Curcubeului.
‎Deși vom concura ‎unii împotriva celorlalți…
‎Doi.
‎Șase.
‎…nu vreau să vă abordați testul ‎altfel decât pe oricare altul.
‎Ați înțeles?
‎Atenție, mai e un aspect foarte important.
‎Dacă lăsați furia sau emoțiile
‎să vă invadeze gândurile,
‎veți da greș.
‎Vă asigur de asta.
‎Ați înțeles?
‎Da, Tată!
‎Bine.
‎Începeți!
‎Foarte bine, Doi.
‎Șase,
‎te rog,
‎ia loc lângă ușă.
‎Cinci!
‎Unsprezece!
‎Succes!
‎Începeți.
‎Găsise puterea într-o amintire.
‎Era ceva ce l-a întristat,
‎dar l-a și înfuriat.
‎Ai și tu așa o amintire?
‎Jane! Nu!
‎Nu! Jane!
‎Ia te uită!
‎Avem un nou câștigător.
‎Vă prezint…
‎satul Kyrzran.
‎Vedeți turla aia gri? ‎Acolo e depozitul lui Yuri.
‎Arată ca o biserică!
‎Să vedem ce miracole adăpostește!
‎Cineva mi-a umblat la untul de arahide.
‎Are mare succes, v-am zis.
‎Arme.
‎Unde sunt armele?
‎- Iisuse! ‎- Nu vorbi așa în biserică!
‎Vă plac? ‎Stați să vedeți aruncătorul de flăcări.
‎Nu avem timp de prezentări. ‎Trebuie să plecăm.
‎Mereu e așa autoritară?
‎Ai auzit ce-a zis.
‎Chei, hartă.
‎Haide!
‎Așadar, închisoarea e aici,
‎între munții ăștia doi.
‎- La vreo două ore cu mașina. ‎- Nu văd nimic acolo.
‎Fiindcă nu e pe hartă, dar e acolo.
‎De unde știm ‎că nu ne atragi într-o capcană?
‎Fiindcă nu e nevoie fac asta.
‎Vreți să intrați ilegal ‎în cea mai dură închisoare din țară.
‎E sinucidere curată.
‎Cine a zis că intrăm ilegal?
‎O să bateți la poartă?
‎„Salutare, lăsați-mă să intru. ‎Sunt un american prietenos, cu barbă.”
‎Cam așa ceva, da.
‎Voiai să ne predai gărzilor.
‎Azi, dacă nu mă înșel.
‎Acum înțeleg!
‎Vă duc acolo ca prizonieri ‎și vă las liberi înăuntru.
‎E riscant, e o nebunie,
‎probabil că o să muriți,
‎dar îmi place!
‎Ca să meargă, Yuri nu poate fi legat.
‎E greu să predau prizonieri ‎când sunt eu însumi prizonier.
‎Gardianului i-ar putea părea suspect.
‎De aceea, de acum înainte,
‎tu o să fii Murray.
‎Iar eu o să fiu Yuri.
‎Nu înțeleg.
‎Nu-ți face griji.
‎E un rol mut.
‎Dacă vrei să te faci de râs, n-ai decât.
‎Dar să-i demoralizezi, ‎să le iei orice speranță…
‎Care e scopul?
‎- Le zic adevărul. Tu le vinzi iluzii. ‎- Nu iluzii, speranță!
‎Cred că putem lupta și că putem învinge.
‎Am un fiu, Mikhail. Nu vreau mor, ‎iar el să mă creadă un trădător.
‎Trebuie să mă întorc la el. Asta o să fac.
‎- E mai încet la minte? ‎- Poftim?
‎Mikhail, fiul tău, ‎e încet la minte? E prost?
‎Nu mai vorbiți!
‎Nu, e deștept. E primul în clasă.
‎Liniște!
‎Atunci, nu-i al tău.
‎Mergeți!
‎Ești beat, americanule. În locul tău, ‎aș tăcea, ca să nu mor acum.
‎Nu pot. E totuna. Știu că mor azi.
‎Dar știu cine sunt ‎și ce am făcut, nu ca voi,
‎bărbați care nu pot suporta adevărul!
‎Din cauza ta suntem aici și o să murim.
‎Mergeți!
‎Fiul tău nu e al tău…
‎Liniște!
‎…iar nevastă-ta…
‎Haide!
‎Dacă mai faceți asta,
‎vă împușcăm pe loc.
‎Idioților!
‎Ești fericit acum, americanule?
‎A meritat?
‎Noi îi zicem demogorgon.
‎Nu știu cum a ajuns aici ‎sau ce fac cu el, dar…
‎tot ce am zis despre el e adevărat.
‎Are o singură slăbiciune.
‎Focul.
‎Urăște focul.
‎M-am gândit că, dacă vrem să-l ucidem,
‎avem nevoie de combustibil
‎și de ceva cu care să-l aprindem.
‎Mă întrebi dacă a meritat?
‎Răspunsul e…
‎da, aș zice că a meritat.
‎Ticălosule!
‎Nu mă face să râd. Am coastele rupte.
‎Cornelius?
‎Cornelius!
‎- Unde e Argyle? ‎- Nu știu.
‎Trei, doi…
‎Dumnezeule!
‎Bravo, Cornelius!
‎Înapoi, pungaș bătrân! Înapoi!
‎Am intrat.
‎Să-mi… trag una!
‎Să-mi trag una! Ai reușit!
‎Nu aplauda încă. Nu văd nicio adresă.
‎„Birou”. Încearcă acolo.
‎Ce e asta?
‎Tanner, Tatum, la o parte!
‎Cornelius!
‎O fi ascunsă în cod?
‎- N-are sens ce spui. ‎- Așteptați. Caut adresa IP.
‎Ce adresă?
‎Adresa de internet.
‎E o etichetă numerică unică ‎a unui computer conectat la internet.
‎- Ce-i ăla internet? ‎- Nu te forța.
‎Ceva ce o să schimbe lumea.
‎Ce se întâmplă acum?
‎Fac geolocalizare pe adresa IP. ‎E un fel de extracție de date.
‎Tabitha!
‎Nu se poate!
‎Taie!
‎Incredibil! Absolut incredibil!
‎Iar tu, tată… Groaza din ochii tăi…
‎a părut autentică.
‎Bingo!
‎Nevada?
‎Poți tipări asta?
‎Nu. Geolocalizarea e tot ce știu.
‎- Ești sarcastică. ‎- Da.
‎O să ajung la nebuni cu copiii ăștia.
‎Bună, tată! Ar trebui să dormi puțin.
‎Nu alergați!
‎Dustin are dreptate. ‎Ești un geniu cu acte în regulă.
‎Cred că am speriat un sconcs.
‎Salutare!
‎Tovarășii mei!
‎Aveți ceva?
‎Ai văzut, șefu'? ‎Își bat joc de noi pe față.
‎Stai calm!
‎O trupă de justițiari furioși ‎și înarmați vânează copii
‎și ne sfidează, ‎iar tu îmi zici să stau calm!
‎Să stai calm, da.
‎- Șefu', ești pe recepție? ‎- Da, te aud.
‎Am găsit mașina ascunsă lângă Craniu.
‎Ei nu sunt aici.
‎- La Craniu? ‎- Da.
‎- Nu e locul de giugiuleală? ‎- Și la doi pași de lac.
‎De ce naiba s-au întors acolo?
‎Doar într-un fel putem afla. ‎Rămâi acolo. Venim.
‎Se întâmplă ceva.
‎Așteaptă, Dustin! ‎Poți merge mai încet? Dustin?
‎Cred că ne apropiem.
‎Ai grijă, uriașule.
‎Frate!
‎- Faci mișto de mine. ‎- Da.
‎- Mi se părea cunoscută pădurea. ‎- Lacul Îndrăgostiților.
‎E foarte derutant.
‎E un portal în lac?
‎Când atacau demogorgonii, ‎rămânea o deschizătură.
‎Poate așa e și Vecna.
‎Putem afla doar într-un fel.
‎Încet! Am zis, încet.
‎- Așa. ‎- O să pășesc așa.
‎- Mersi. ‎- Și așa e bine.
‎Așa! Ține-o.
‎- Wheeler. ‎- Mersi.
‎Vrei să ne scufundăm?
‎E o barcă de trei persoane.
‎E mai bine așa. Rămâneți aici cu Max.
‎- Fiți cu ochii în patru. ‎- Fă tu asta!
‎- E teoria mea! ‎- Ascult-o pe Nance.
‎- Cine a pus-o șefă? ‎- Eu.
‎Busola!
‎Poftim!
‎Ai zis „trei”!
‎Scuze!
‎Să fiți în pat la 21:00!
‎Deja mi-e dor de voi!
‎SALA DE TESTARE 1
‎Vă rog…
‎N-ar trebui să te plimbi pe holuri.
‎Încalci regulile.
‎Și nu e sigur.
‎M-ai făcut de râs azi.
‎- Îmi pare rău. ‎- Nu vreau să te rănesc.
‎Ești slabă și jalnică.
‎Nu-mi foloseam toată puterea.
‎Iar tu faci asta în fața tuturor?
‎În fața lui Tata?
‎Nu.
‎Cum ți s-a părut?
‎Ți-a plăcut?
‎Vezi vreo luminiță?
‎Eu nu.
‎Probabil că nu e alimentată.
‎Opriți-vă! Nu!
‎Dacă-i spui Tatei că noi am făcut asta,
‎o să te ucidem.
‎Te simți amețită?
‎Sărăcuța de tine!
‎Ce ai făcut?
‎Încetișor. Respiră adânc.
‎Respiră adânc.
‎A fost bine, Unsprezece. Foarte bine.
‎Știu ce s-a întâmplat.
‎I-am ucis pe toți, nu-i așa, Tată?
‎I-am ucis pe toți.
‎- Bine… ‎- I-am ucis pe toți!
‎Mai încet!
‎Stai.
‎S-au oprit. De ce s-au oprit?
‎Fraților, ce se întâmplă?
‎Vorbiți! Ce se întâmplă?
‎Dustin, busola nu mai arată aiurea, ‎a luat-o razna de tot.
‎Steve, ce faci?
‎Cineva trebuie să verifice.
‎Dacă nu sunteți mai buni ‎decât căpitanul secund al echipei de înot
‎și salvamar autorizat timp de trei ani, ‎trebuie să mă duc eu.
‎Nu vă mai plângeți.
‎Eu nu mă plâng. Nu vreau să cobor acolo.
‎- De când e Steve așa păros? ‎- Nu-i așa?
‎I-am zis să defrișeze, ‎dar el zice că fetelor le place.
‎Dă-mi să văd.
‎Poftim?
‎- Succes! ‎- Mersi.
‎E scârbos!
‎Steve?
‎Ai grijă.
‎Ia gândiți-vă, e un portal acolo,
‎adică un portal în apă.
‎Watergate!
‎Cât a trecut, Wheeler?
‎- Aproape un minut. ‎- Bine.
‎Haide, Steve! Haide!
‎- Înaintați până la apă! ‎- La dracu'! Jos!
‎La dracu'!
‎Era aici, pe țărm.
‎Iisuse!
‎L-am găsit.
‎- L-ai găsit? ‎- Da, l-am găsit.
‎Dustin, ești un geniu! ‎Steve a găsit portalul…
‎- Poliția. ‎- Fir-ar să fie!
‎- La dracu'! ‎- Nu-i putem lăsa să dea de Eddie.
‎Fiți pe fază.
‎Dlor polițiști! Aici! ‎I-am găsit pe ucigași! Pe aici!
‎- Fir-ar… ‎- După ea!
‎Te cam trec fiori.
‎E ceva mai mic ‎decât mama lui de la laborator,
‎dar tot e măricel.
‎- Steve! ‎- Steve!
‎- Nu!
‎- Ce dracu' a fost aia? ‎- Nancy, ce s-a întâmplat?
‎Iisuse!
‎Opriți-vă!
‎Înapoi, șobolanilor!
‎Stai!
‎- Nu intri acolo, nu-i așa? ‎- Așteptați aici.
‎Nancy!
‎La dracu'!
‎Dustin! La dracu'!
‎Salutare!
‎Nu…
‎Ce faci? A zis să așteptăm.
‎Da, am auzit.
‎Ea e șefa.
‎Glumești? Am inventat chestia aia.
‎Să nu cumva…
‎Ce mincinoasă! Băga-mi-aș!
‎Ce tâmpenie!
‎Ce porcărie!
‎Subtitrarea: Dan Ilioiu