Fan också!
-Herregud! -Håll emot.
-Det slutar inte. -Håll emot.
Tryck hårdare.
Ge mig servetterna.
-Ge mig fler. -Helvete.
Argyle! Vi måste till St. Mary's.
Böner lär inte hjälpa honom.
-Sjukhuset, din idiot! -Nej…
-Va? -Inget sjukhus.
-Du måste till sjukhuset. -Ni måste varna…
…Owens.
-Ja, okej. -Flickan.
Hon är i fara.
Hur hittar vi Owens?
Nina.
Vem är det?
-En penna. Här har du. -Okej.
-Här är numret. -Numret.
-Han vill skriva. -Kan vi ringa Nina?
Hämta en tidning eller nåt. Will, hämta nåt.
-Han blöder mycket. -Här.
-Kom igen. -Skriv numret.
Hallå! Titta hit!
-Hallå! Hördu! -Håll ut!
-Jävlar. -Hallå!
Nej, vänta.
Varför är det så tyst?
Är han död? Fy fan, alltså.
Säg nåt!
Fan!
Vi borde köra av vägen.
Argyle, kör av vägen!
Fan! Han är död, va?
-Det är riktigt illa. -Vad gör du?
Kör av vägen!
Hör på nu. Jag vet att hon var här.
Om du vill överleva…
JAG SKA BLI EN SUPERHJÄLTE IGEN. FRÅN EL.
…berättar du var hon är.
Ursäkta den skakiga åkturen, tösen.
Jag hade kunnat asfaltera,
men det ska ju vara en topphemlig plats, så…
Har du hunnit vila?
-Lite. -Bra.
Det lär du behöva.
12 TIMMAR TIDIGARE
Så där. Då går vi in.
Du trodde väl inte att det bara var ett skjul?
-Har ni byggt allt det här? -Vi har snarare gett det ett lyft.
Vet du vad en ICBM är?
En interkontinental ballistisk robot. En snofsig bomb.
De förvarades i silor, men den här har inte använts på åratal.
Det finns faktiskt ingen bomb här. Det är bara en tom, gammal lokal.
Nu använder vi lokalen till nåt mycket mer värdefullt:
Dig.
-Anne och Tracy, god morgon. -God morgon.
God morgon.
Ursäkta att de stirrar. Du är ganska känd här nere.
-Är jag? -Ja, skojar du?
För dem är du större än Madonna.
De har lämnat sina liv, jobb och familjer bakom sig
för att få jobba med programmet. De tror på dess syfte.
De tror på dig.
Ingen fara.
Vi kallar henne Nina.
Vad är det?
Om du visste det, vore det ingen överraskning.
Hej, Elva.
Jag vet.
Du är rädd för mig.
Sen vi sågs sist, har du kanske även börjat hata mig.
Men allt jag nånsin har velat
är att hjälpa dig.
Och just nu tror jag att du verkligen behöver min hjälp.
Dina förmågor har stulits.
Jag tror att jag vet varför.
Och hur du ska få tillbaka dem.
Låt oss samarbeta igen.
Du och jag.
En dotter med sin pappa.
Pappa!
Jag ser henne.
Gå tillbaka och var snäll mot doktorn.
Nej!
-Ju mer du rör dig, desto ondare gör det. -Nej!
Nej.
Låt henne vara.
-Nej. -Förlåt, Elva.
Så här ville jag inte att det skulle börja.
Men allt kommer att ordna sig.
Du är hemma nu.
Du är hemma.
EN NETFLIX-SERIE
DEL FEM: PROJEKT NINA
Det räcker!
Han är inte er att döda.
Idioter.
Vad sa jag, amerikanen?
Inget springande.
Du lyssnar inte.
Nu kommer det att göra väldigt ont.
Väldigt.
Det kunde vara värre, amerikanen. Du har åtminstone sällskap.
Det är ingen villfarelse.
Jag är en fånge nu. Precis som du.
Yuri, smugglaren, förrådde mig.
Han förrådde oss.
Svinet ligger illa till nu.
Du sa att vi kunde lita på honom! Du svor på det!
Jag trodde att vi kunde det.
Tror du att det här var min plan? Jag har förlorat allt!
Vi kände till riskerna, båda två.
Gör oss en tjänst och döda honom.
Det var ett vågspel som vi förlorade.
Vi förlorade.
Döda honom!
Joyce.
Var är Joyce?
YURIS FISKE OCH FLUGOR
Så ska det se ut, tjejen min!
Varför så dystra?
Ser ni inte fram emot att ta er in bakom järnridån?
Yuri, jag har familj. Tre barn väntar på mig där hemma.
Vet ni att jordnötssmör är förbjudet i fosterlandet?
Jag köper för 30 dollar här och säljer för 20 dollar där.
Din mamma måste vara stolt.
Hon är död.
Döds…trött på att leva som en luffare!
Se! Yuri har också familj.
Med pengarna jag tjänar på att sälja er, ska hon få ett nytt hus.
Och min dotter ska få en ponny.
De ska få vad de än vill ha.
Och ja, därför kommer mamma att bli väldigt stolt.
Håll i er.
Det här är inte American Airlines. Det blir lite skumpigt.
När släpptes Rick ur finkan?
Rättssystemet är ett jävla skämt.
Nix.
Ja. Det får duga.
Dustin, Eddie den bannlyste här. Är du där?
Dustin, hör du mig?
Dustin?
Jorden anropar Dustin.
Hej, det är Nancy.
Wheeler! Hej.
Jag behöver få hit mat
riktigt snart, om ni inte vill att jag ska gå ut.
Nej, gör inte det.
Stanna där. Vi kommer så fort vi kan.
Ja, okej. Hör här.
Tar du med ett sexpack?
Jag vet att det är skitdumt att dricka just nu,
men en kall öl skulle lugna mina oroliga nerver.
Jag anropar dig senare.
Du skulle bara våg… Wheeler?
Dustin! Vakna.
-Är det inte du som ska vakta Max? -Jo.
-Och var är hon? -Hon var där för en sekund sen.
Jag svär, jag slumrade bara till i…
…en timme.
God morgon.
-Är allt bra? -Ja.
Ja, allt är bara bra.
Det är så fint att ni ställer upp för varandra.
Ni skulle kunna göra det hos nån annan för omväxlings skull.
-Du är alltid välkommen här. -Jag vet. Ni är som min familj.
-Får jag? -Absolut.
Ja, varför inte? Ta för dig bara.
Okej.
-Hej. -Hej.
-Mår du bra? -Jag kunde inte sova.
Av nån anledning hörde jag hög musik i öronen.
Men jag fick låna kritor av Holly.
Rolig morgon va, Holly?
-Är det här det som du såg igår? -Ja, det är tanken.
Jag tänkte att det skulle vara enklare att rita, men…
…inte direkt.
Är det…?
Det påminde om en utställning. Och så var det röd dimma överallt.
Som i en dröm. En mardröm.
-Tror du att Vecna försöker skrämma dig? -Genom Billy? Ja.
Men när jag tog mig hit…
Det var annorlunda då. Han verkade nästan förvånad.
-Som om han inte ville ha mig där. -Du kanske finns i hans huvud.
Han finns ju i ditt. Är det så konstigt om det skulle vara så?
-Som Freddy Kruegers pannrum. -Freddy Krueger?
Han är en brännskadad snubbe med rakblad till fingrar.
-Och han dödar i drömmar. -På allvar?
Det är bara en film. Det är inte på riktigt.
Men tänk på saken.
Du kanske har låst upp en bakdörr till Vecnas värld?
Svaret vi söker kanske finns i den här oerhört abstrakta teckningen.
-Vi behöver Will. -Ja, såklart.
Jag försökte igen i morse, men det tutar bara upptaget.
-Är det ett fönster? -Ja.
Färgat glas med rosor.
Ja. Se! Så dålig är jag inte.
Det underlättar att jag har sett det förut.
Det är delar av ett hus.
Inte vilket hus som helst.
Det är Victor Creels hus.
-Vart ska du? -Jag ska väcka de andra.
Färdkost. Tack, mr Wheeler.
Nej.
11 – PAPPA
Nej.
Ser man på.
Se vem som äntligen har valt att komma hit.
Nån var visst en sömntuta idag.
Var är jag?
Är du inte riktigt vaken ännu?
Är jag i Hawkins?
Ser man på.
Se vem som äntligen har valt att komma hit.
Nån var visst en sömntuta idag.
Gå inte för långt, sömntuta. Lektionerna börjar prick klockan tio.
Ser man på.
Se vem som äntligen har valt att komma hit.
Nån var visst en sömntuta idag.
Hon har 120 i puls.
Hon ratar det.
Ge henne tid.
Nej.
Vi borde inte ha förhastat oss.
-Hon kommer att sjunka. -Nej.
Hon kommer att hålla sig flytande.
Herregud.
Det är inte så här det ska gå till.
Herregud.
Det här är så sjukt fel!
Han har säkert familj och barn och sånt. Vi måste gå till polisen.
Vi måste berätta om din tjej med superkrafter,
om Upp och ner…
-Nej. -Men… Hör på mig!
De elaka myndighetspersonerna är ute efter din tjej, eller hur?
Polisen kanske hjälper oss att hitta henne.
De kommer att döda henne. Och sen dödar de oss.
Eller så dödar de oss först.
-Vad vet jag? -Argyle!
-Jag vet inte vilken ordning de väljer. -Hallå!
-Ole dole doff… -Argyle!
-Hallå! -Vad är det?
Vi kan nog hitta en lösning, men vi måste ha ett öppet sinne.
Vad snackar du om? Ser du inte graven?
-Öppet sinne? Vad snackar du om? -Du, hallå!
-Lugna ner dig, okej? -Okej.
Ska du inte gå till bilen och göra din grej?
-Purple Palm Tree Delight. -Ja, precis.
-Det har slutat verka. -Precis.
-Därför är jag känslosam. -Precis.
Okej.
-Förlåt. -Du klarar dig.
-Jonathan. -Ja?
-Är mer gräs verkligen en bra idé? -Har du en bättre idé?
Nu gör vi klart här.
Låt honom inte påverka dig.
Han är hög som ett hus och vet inte vad han pratar om.
Han har inte fel för det.
Om den där mannen hade levt i en enda sekund till,
så skulle vi veta var hon är.
Varför sa han inte numret?
Jag borde ha förklarat mig.
Då kanske Elva skulle ha låtit mig följa med, men…
…jag visste inte vad jag skulle säga.
Ibland är det läskigt att vara öppen på det sättet.
Och säga vad man verkligen känner.
Framför allt till de man bryr sig om.
Tänk om de inte gillar att höra sanningen.
Nån som vet vad den döde heter?
-Va? -Den döde.
-Jag ska göra en gravsten. -Vi har försökt gömma honom hela morgonen.
Då skriver jag: "Här ligger en okänd, hjältemodig agent begraven.
Han räddade Argyle, Jonathan, Will och Mike från döden."
Tänker du skriva våra namn på pizzakartongen?
Det är vanliga namn.
Visst, gör som du vill.
Herregud.
Kom igen nu.
Det är hans penna.
-Va? -Okänd, hjältemodig agent.
Han gav mig den pennan precis innan han dog.
Jävla skit.
Varför skulle han ge mig en oanvändbar penna?
Kom igen nu.
Du, jag använder den.
Vad gör du?
Nåt trillade ut ur pennan.
Vad är det?
Numret.
Vi hade det hela tiden.
Hans nummer?
Har jag sagt att du får ta rast?
Det ligger en hand där borta.
En hand!
Är vi djur?
Du, Ivan!
Sluta ropa på mig.
Vill du ge mig trubbel?
Jag vet inte vad de har sagt dig, men det är bara lögner.
-Jag har hamnat här av misstag. -Jag kan tyvärr inte hjälpa dig.
Jag kan göra dig rik.
Ser du amerikanen där?
Han har pengar.
Släktens pengar.
Berätta, amerikanen. Berätta att du kan göra honom rik.
Du är verkligen till hjälp, amerikanen.
Till stor hjälp.
Hördu.
-Vill du dö här? Är det så? -Det är därför vi är här.
Så du tänker bara ge upp?
Din kvinna, då?
Hon är tillfångatagen, men hon lever. Vi kan fortfarande rädda henne.
"Rädda henne."
Låter det roligt, tycker du?
Du fattar inte, va?
Jag innebär en risk för Joyce.
-Du tänker inte klart, amerikanen. -Jo, jag gör nog det.
Jag tänker klart för första gången i mitt liv.
Jag har varit fördömd.
Ända sen jag var 18.
Jag blev inkallad via posten.
Onkel Sam ville att jag skulle kriga i djungeln.
Fienden rörde sig söderut i horder på grund av kommunistjävlar som du.
Jag åkte gärna och bevisade för farsgubben att jag inte var så värdelös trots allt.
Väl där blev jag utsedd att ägna mig åt kemisk krigföring.
Jag var ung, bara 18 år,
långt hemifrån och blandade Agent Orange i 200 liter stora tunnor.
Med bara ett par grytvantar.
Vi rengjorde maskinerna efter en omgång, och då inhalerade vi det.
Vi hade inga masker.
"Det är inte kemisk krigföring, det är ett herbicid som dödar växter."
"Ofarligt", sa de.
När jag kom hem igen försökte de andra soldaterna,
de som tog sig hem, skaffa sig normala liv igen.
Bilda familj. Men sen gick allt snett.
Barn dog redan i livmodern.
Krokiga ryggar, utstående ögon.
Terrorn…
…klängde sig fast vid oss.
Min fru Diane ville ha barn.
Jag också.
Vi fick ett barn, och hon var…
Hon var välmående och helt perfekt. Sara.
Men sen dog hon.
Blodtrycket sjunker.
Det var inte okomplicerat. Hon…
…led.
Jag visste om riskerna, men…
…jag dolde dem.
Diane lämnade mig. Hon klandrade mig inte. Inte verbalt.
Och efter det…
…flydde jag genom droger och alkohol.
Men sen kom människor in i mitt liv.
El och Joyce var plötsligt där. Jag intalade mig själv att de behövde mig.
Men så var det inte.
Det är lögn. De behövde inte mig.
Jag behövde dem.
Du hade rätt i det du sa igår.
Jag visste att det var farligt att rymma, men jag gjorde det ändå.
Och när jag kontaktade Joyce,
gav jag henne sin dödsdom.
Precis som med Sara.
Jag skadar alla jag älskar.
Jag hade fel hela tiden.
Jag var inte fördömd.
Jag är förbannelsen.
Jag har hört talas om ett monster.
Från Amerika.
Jag vet inte om du talar sanning,
om du verkligen är fördömd, men en sak har du rätt i:
Vi kommer att dö här.
-Hur kan jag hjälpa er? -Vi behöver ta oss en titt.
Ja…
Det måste vara en läcka.
Jag har inte hunnit laga den med tanke på allt.
Packa en väska. Du får flytta.
Djävulen är här.
Jag känner hans närvaro.
Den växer.
Den blir starkare varje dag.
Men Chrissy är i himlen nu.
Hon tittar ner på oss och ler.
Hon är glad att se hur många hon har berört.
Men hon är också frustrerad.
Och hon är arg över att monstret som gjorde det här
finns kvar där ute.
Han finns kvar och skadar andra.
Varför får han leva medan min ängel är borta?
Jag vet att Gud har en plan…
Herre, jag har bett.
Men jag förstår det inte.
Jag ser ingen förklaring.
Jag har hittat Cappelletti.
-Foton från skolkatalogen -86. -Det var som fan.
Sinclair?
Jävla förrädare.
Det är anledningen till att han vilseledde oss: Hellfire-klubben.
-De gömmer Eddie. -Vi borde gå till polisen.
Som tror att Chrissy langar droger? Som låter en psykopat mörda människor?
Tänk om kulten gör saker mot oss.
-Som vadå? -De vet att vi är ute efter dem.
-De kan ha uttalat en förbannelse. -Hör ni vad Patrick tror?
Hörni! Det här är inte roligt.
Jag tror inte på den där övernaturliga skiten,
men kulten är farlig.
Vi måste vara smarta nu.
Här är alla platser där miffona har synts till.
Vi söndrar och härskar, kollar överallt och röker ut dem.
-Lägg till Maja-Ricks hus på listan. -Va?
Maja-Rick. Han är Eddies kran.
Han ska sitta inne, men han har synts till hemma hos sig.
Mina föräldrar är jätteoroliga.
Men det är nog inget. Vad vet jag?
Nej, det är jättebra.
Inget får lämnas åt slumpen.
MAJA-RICK
Inte läskigt alls…
Vad är det vi ska leta efter i det här rucklet?
Det vet vi inte. Men vi vet att huset är viktigt för Vecna.
För att Max såg det i Vecnas rödfärgade värld?
-Ja, i princip. -Toppen.
Vi kanske får veta var Vecna är och varför han dödade familjen Kreel.
-Och hur vi stoppar honom från att ta Max. -Vi tror väl inte att han är där inne, va?
Vi får väl se.
Beredd?
Max.
Vad gör du här inne,
Max?
Det är låst.
-Ska jag knacka och se om nån är hemma? -Det behövs inte.
Jag har en nyckel.
Nån har glömt att betala elräkningen.
Varifrån har ni fått dem?
Måste man berätta allt för dig?
Du är inget barn.
Tack.
Det bakre facket.
De har lämnat allting.
Ett trippelmord höjer nog inte värdet.
Hörni.
Ni ser det där, va?
-Ja. -Ja.
Var det den du såg?
I synerna?
Det är ju bara ett ur.
Eller hur?
Det är ett vanligt golvur.
Varför är trollkarlen besatt av ur?
Tänk om han är urmakare eller så.
Där löste du gåtan, Steve.
Allt jag vet är att svaren finns här.
Här nånstans.
Vi delar upp oss i par.
Robin, vi går upp.
Kom, så går vi.
-Suckade du? -Nej, det gjorde jag inte.
-Varför suckade du? -Det gjorde jag inte. Kom nu.
-Jag hörde dig. -Det är alltid vi två.
-Stör det dig? -Det kunde vara kul att testa nåt nytt.
-Tycker du att jag är tråkig? -Nej, tvärtom.
Du, Yuri.
Jag måste kissa.
Ge upp. Han hör dig inte.
Jag är verkligen nödig, Joyce. Det är inget flyktförsök.
-Han hör inte. -Va?
EXTRA KRISPIGT JORDNÖTSSMÖR
Vad gör du?
Joyce!
-Joyce! -Mitt ben är för kort.
Når du skärvan med foten?
Vi kanske ska diskutera saken först.
Vad ska vi diskutera? Vi skär sönder repen och tar oss loss.
Och sen, då?
-Sen nitar du honom. -Nitar?
Du har ju svart bälte i karate.
Vi är högt uppe i luften.
Vem ska i så fall styra planet?
Slå honom inte medvetslös. Ta pistolen och tvinga honom att vända om.
Ta pistolen? Bara så där?
-Är inte svart den högsta färgen? -Jo.
-Men… -Men vadå?
Jag har aldrig slåtts på riktigt, bara sparrat mot de andra eleverna.
-Hur gamla är de? -De är inte yngre än 13.
Tretton?
Men Jeremiah är 16… nästan.
Han fyller år nästa månad.
Han är en svår motståndare. Han är blixtsnabb och väldigt skicklig.
Men jag slog honom.
En gång.
Yuri är inte lika skicklig som Jeremiah.
Så ja.
Du har rätt.
Jag kan besegra Yuri. Definitivt.
Tack för hjälpen. Det känns bättre nu.
Ja.
Nej.
Ser man på.
Se vem som äntligen har valt att komma hit.
Nån var visst en sömntuta idag.
Sluta!
Släpp ut mig!
År 1786
skrev Nicolas Dalayrac operan Nina.
Pappa.
Den handlar om en ung kvinna vars älskare dör i en duell.
Nina blev så traumatiserad att hon begravde det minnet.
Det var som om det aldrig hade hänt.
Varje dag var hon vid tågstationen och väntade på sin älskare,
men han kom aldrig tillbaka.
Om Nina ändå fick veta sanningen.
Det här händer inte på riktigt.
Nej, men det har gjort det tidigare.
-Ett minne. -Jättebra.
-Men hur då? -Tänk inte på det.
Släpp ut mig.
Jag vill härifrån!
Tyvärr, Elva.
Du måste hitta ut själv.
Lämna tågstationen.
Sluta vänta. Fokusera.
Lyssna. Kom ihåg.
Jag förstår inte.
Jag förstår inte!
Ser man på.
Se vem som äntligen har valt att komma hit.
Nån var visst en sömntuta idag.
Fokusera. Lyssna. Kom ihåg.
Ser man på.
Se vem som äntligen har valt att komma hit.
Nån var visst en sömntuta idag.
Förlåt.
Har jag hamnat i trubbel nu?
Trubbel?
Nej.
Varför tror du det?
Men du missar allt det roliga.
-Träningen startar när som helst nu. -Okej.
Du.
Du behöver inte vara orolig.
Det kommer att gå bra idag.
Det vet jag.
-God morgon, barn. -God morgon, pappa.
-Hur mår ni idag? -Bra, pappa.
Bra.
Nummer Tolv. Är du snäll och öppnar dörren?
Ja, pappa.
Följ med här.
-Hur går det för henne? -Bara bra. Hon håller sig flytande.
Bra. Jag pratade precis med Stinson.
Vi har ont om tid.
Då får hon skynda sig.
Där är en.
-Sakta ner. -En vadå?
-Sakta ner. -Ge mig inte order!
Argyle, sakta ner!
Herregud!
202-968-6161.
-Ringer det? -Nej, det hörs bara konstiga ljud.
Är det upptaget?
Hör här.
Påminner det dig om nåt?
WarGames.
Va?
Åh, fan. Vi ringer inte en telefon.
Vi ringer en dator.
Nina kan vara en dator, som Joshua eller Owens labb,
men agenten måste ha haft sina skäl.
Vi måste hitta datorn och Owens.
Sen varnar vi honom och Elva.
Jag behöver en hackare. Den enda jag känner bor…
…i Utah.
-Utah? -I Salt Like City.
Herregud.
Vadå "herregud"?
Turn around
-Look at what you see -Åh, nej.
Den oändliga historien. Den var skitläskig.
Intet, alltså… Det var jävligt existentiellt.
-Menar du allvar? -Om vi tar I-15 är vi där i morgon.
Du menar allvar.
Det låter vrickat, men för ett år sen räddade Suzie världen.
Hon kanske kan göra om det.
Fan också.
Rick verkar ha haft besök.
Det är han.
Du, Dustin.
Är du där? Det är Eddie. Du minns väl mig?
Om nån hör mig, så tror jag att jag ligger illa till just nu.
Okej? Wheeler?
Vem som helst?
Du, Henderson?
-Ja? -Skulle du kunna…
…förklara vilka slags ledtrådar vi letar efter?
"Världen kryllar av självklara föremål som ingen observerar av en slump."
Sherlock Holmes.
Toppen.
Tack, det var verkligen hjälpsamt.
Sherlock…
-Va? Vad är det? -Det var en spindel.
-Va? -En svart änka.
-Okej. -Gå inte in dit.
-Vänta, du… -Vadå?
-Är det nåt? Vad fan… -Stå still.
-Stå still. Jag har det. -Tack.
Du lär märka om du har en spindel där när ungarna väller ut.
Vad är det för fel på dig?
Allvarligt talat, Robin.
Hon har problem.
-Det menar du inte. -Kul att ni är vänner nu.
När vi har dödat Vecna och räddat världen, så kanske vi kan gå ut.
Du, jag, Robin och Jonathan, när han är tillbaka.
Det är inte som att jag och Robin har nåt ihop.
-Det har hon väl sagt? -Ja, klart och tydligt.
Platoniskt med stort P.
Ja. Tack.
Alltså, jag kan tänka mig att gå ut med henne, men…
-Hon… Strunt samma. Vi är bara vänner. -Okej.
Okej. Det var det.
Toppen. Tack.
Då så…
Toppen.
Vi borde väl fortsätta att leta.
"De självklara föremålen är inte vad man observerar."
Eller "inte observerar". Eller…
Sherlock Holmes.
Va?
-Om ändå kassetten var längre. -Fyrtiosex minuter är inte illa.
Vi har större bekymmer.
Tänk om jag tröttnar på låten nu när jag lyssnar på den om och om igen.
Och så är det inte min favoritlåt längre. Förlorar Kate Bush sin magiska kraft då?
Kate Bush? Absolut inte.
-Är du ett fan av henne? -Ja, nu är jag det.
-Menar du det? -Ett stort fan! Hon räddade ditt liv.
Dessutom är vi honom på spåren.
Vi ska döda Vecna innan han ens försöker ge sig på dig igen. Okej?
Om vi spelar på tangenterna i rätt ordning,
öppnar vi säkert en dörr till hans hemliga näste.
Voilà.
Du är så töntig.
Jag trodde att du var cool nu.
Är jag inte det?
Jag har saknat det.
Vadå?
Ditt skratt.
Klart.
Trolla nu, Kate.
Jag ska sluta fråga, men…
…du ser det där, va?
Ja.
Titta.
Sluta.
Väldigt bra, Två.
Väldigt bra.
Vem av alla modiga här vill testa härnäst?
Jag.
Elva?
Jag…
Kom ihåg att fokusera.
Hitta energin.
Känn den.
Varför slösar han tid på henne?
Du där.
Var tyst.
De skrattar…
…åt dig.
De tycker att du är svag.
Visa dem, Elva.
Visa dem.
Bra.
Få den att röra sig.
Vilket slöseri med tid.
-Vad händer? -Hon får snart hjärtstopp.
Nu räcker det. Ta ut henne.
Ta ut henne!
Din lilla rackare.
Har du kommit loss?
Och vart är du på väg?
Kom igen. Var nu snäll och gå tillbaka till din plats.
Annars vadå? Tänker du skjuta mig?
-Det gillar KGB nog inte. -Nej, jag kan inte döda dig.
Men de uppgav inte i vilket skick du ska levereras.
Du är ömtålig last som kan gå sönder.
Men inte om jag har sönder dig först.
Mina fingrar är som pilar.
Mina armar som järn.
Mina fötter som spjut.
Gör motstånd och jag dödar dig.
Men om du vänder planet, så skonar jag dig.
Släpp honom!
Släpp honom, sa jag!
Mina fingrar är som pilar.
Mina armar som järn!
Mina fötter som spjut!
Vad har du gjort?
-Va? -"Slå honom inte medvetslös", sa jag.
-Du kunde väl inte flyga? -Det kan jag inte!
Dra uppåt!
Jag gör ju det!
-Det påminner om ljusslingan. -Ljusslingan?
När Will var i Upp och ner,
så väcktes lamporna till liv.
Vecna är här.
Här i huset.
Fast på andra sidan.
Han lämnade nog precis rummet.
Hörde han oss?
Kan han se oss?
Hörlurarna.
Vänta.
Släck ficklamporna och sprid ut er.
Vi kan inte se nåt om vi släcker ficklamporna.
Herregud.
Jag har honom!
Jag har honom.
Jag hade honom.
Jag tror att han rör sig. Han rör sig.
-Fan. Jag tappade bort honom. -Nej, inte alls.
Det är klart att vi ska upp på vinden.
Vänta.
Tänk om det är en fälla. Hallå!
Fan också.
-Han är faktiskt inte här. -Håll käften och fortsätt leta.
Dustin?
Snälla. Är du där?
Strunt samma.
Kom med.
Herrejävlar.
Hördu, miffot!
-Vart är du på väg? -Helvete.
-Kom igen nu, din… -Är du rädd för vatten? Kom nu!
…jävla skrothög!
Kom igen. Var lite hjälpsam nu.
Kom igen, jävla skrothög!
Kom igen!
Jävla skit!
Inte? Okej, då så.
Helvete!
Ficklamporna.
Vad är det som händer?
Stanna där! Stanna där!
Stanna där!
Fort! Vi har honom nästan.
Patrick.
Patrick!
Patrick.
Syre. Hon måste få syre, för guds skull.
Det är ingen fara. Du vänjer dig. Men du är i säkerhet nu.
Värst vad vi får motion. Vill du göra om det?
Nej!
Anmärkningsvärt.
Stanna där.
Stanna där, sa jag!
Du trodde väl inte att det skulle bli så lätt?
Jag förstår inte.
Men det gör jag.
Pappa?
Dottern min.
Undertexter: Viktor Hessel