Helvete!
-Å herregud. -Legg press på det.
-Det slutter ikke å blø. -Press.
Mer press.
-Kom igjen. -Tørklær.
-Flere tørklær. -Satan.
Argyle! Du må kjøre til St. Mary's.
Bønn vil ikke hjelpe fyren nå.
-Nei, idiot. St. Mary's sykehus. -Nei.
-Hva? -Ikke sykehus.
-Vi må få deg til et sykehus. -Dere må advare…
Owens.
-Owens, greit. -Jenta.
Hun er i fare.
Hvordan finner vi Owens?
Nina.
Hvem er Nina?
-Ok… -Her.
-Dette er nummeret. -Nummeret.
-Han vil skrive noe. -Kan vi ringe Nina?
Et blad eller noe. Bare finn ett eller annet.
-Han blør masse. -Her.
-Kom igjen. Hei. -Skriv nummeret.
Hei! Se på meg!
Hei! Kom igjen!
-Helvete. -Hei!
Yo, vent.
Hvorfor er det så stille?
Yo, er han død?
Si noe.
Helvete.
Vi burde kjøre av veien.
Argyle, kjør av veien, nå!
Han er død, ikke sant?
-Dette er ille. -Hva gjør du?
Kom deg av veien!
Hør.
Jeg vet hun var her.
Og om du vil leve…
JEG SKAL BLI SUPERHELT IGJEN. ELL
…så sier du hvor hun er.
Beklager den humpete turen.
Jeg hadde asfaltert, men…
Det ødelegger hele "topphemmelig sted"-greia.
Har du fått hvilt?
Litt.
Bra.
Jeg tror du vil trenge det.
FOR 12 TIMER SIDEN
Vær så god.
Du trodde vel ikke at vi skulle jobbe i et skur?
Har du bygd dette?
Jeg har gitt det et ansiktsløft.
Vet du hva ICBM er?
Det er en såkalt "interkontinental ballistisk rakett".
En utspjåket bombe.
Vi lagret dem i siloer før, men har ikke brukt denne på mange år.
Det er ingen bombe her. Bare masse ubrukt plass.
Så vi bygde den om til å huse noe mye kraftigere enn en rakett:
Deg.
-Anne, Tracy. God morgen. -God morgen, doktor.
God morgen.
Du må bare beklage stirringen. Du er en kjendis her nede.
-Er jeg? -Å ja. Tuller du?
Du er større enn Madonna for dem.
De har gitt opp livet, jobben, familien
for å jobbe her fordi de tror på saken.
De tror på deg.
Det går bra. Ja.
Vi kaller henne Nina.
Hva er det?
Om vi sa det, hadde det røpet overraskelsen.
Hallo, Elleve.
Jeg vet.
Du er redd for meg.
Kanskje du har begynt å hate meg siden sist.
Men alt jeg noensinne ønsket
var å hjelpe deg.
Og akkurat nå, så trenger du min hjelp.
Dine gaver har blitt stjålet.
Jeg tror jeg vet hvorfor, og hvordan vi får dem tilbake.
La oss jobbe sammen igjen.
Du og jeg.
Datter
og Papa.
Papa!
Jeg ser henne.
Kan du ikke gå inn igjen og oppføre deg for legen?
Nei!
Jo mer du rører på deg, jo vondere blir det.
Nei.
La henne være.
-Nei. -Jeg beklager, Elleve.
Det var ikke denne starten jeg ønsket meg.
Men alt kommer til å gå bra.
Du er hjemme nå.
Du er hjemme.
EN NETFLIX-SERIE
Nok!
Han er ikke deres å drepe.
Idioter.
Hva sa jeg, amerikaner?
Ikke røm.
Du hørte ikke etter.
Nå blir det mye smerte.
Så mye.
Det kunne vært verre.
Du har i det minste selskap.
Øynene dine bedrar ikke.
Jeg er en fange nå. Som deg.
Smugleren Yuri forrådte meg.
Forrådte oss.
Svinet sliter nå.
Du sa vi kunne stole på ham!
Du sverget!
Fordi jeg trodde det.
Tror du jeg planla dette? Jeg har mistet alt. Alt!
Både du og jeg visste hva vi risikerte.
Gjør oss en tjeneste. Kverk ham!
Vi tok en sjanse i dag, og vi tapte.
Vi tapte.
Hva venter du på? Kverk ham!
Joyce.
Hva med Joyce?
Jenta mi!
Hvorfor så lange i maska?
Er det ikke spennende med en reise over jernteppet?
Jeg har familie. Tre barn som venter på meg.
Visste dere at peanøttsmør er forbudt i moderlandet?
Jeg kjøper for 1,30 dollar her, selger for 20 der.
Moren din må være stolt.
Moren min er død.
Døds… sliten av å leve som en boms!
Ser dere? Yuri har også familie.
Og med pengene jeg tjener på dere, kjøper jeg nytt hus til henne.
Jeg kjøper en ponni til datteren min.
Hva enn de ønsker seg, skal de få.
Og ja, for det så vil moren min være veldig stolt.
Hold fast. Dette er ikke American Airlines.
Det blir litt humpete.
Når slapp Rick ut av fengsel?
Rettssystemet er en fordømt vits.
Niks.
Ja. Jeg får nøye meg med deg.
Dustin, dette er Eddie den forviste. Er du der?
Dustin, hører du meg?
Dustin?
Jorden til Dustin.
Wheeler! Hei.
Jeg trenger matlevering
veldig snart, med mindre dere vil jeg skal ut i verden.
Nei, ikke gjør det.
Bare bli der du er, så kommer vi så fort vi kan.
Ja. Hør her, kan du ta med en sekspakning?
Jeg vet det er idiotisk å drikke nå,
men en kald øl hadde roet de frynsete nervene mine.
Jeg ringer tilbake.
Nei, ikke våg… Wheeler?
Dustin!
-Våkn opp. -Hva?
-Skal du ikke passe på Max? -Jepp.
-Beklager. -Hvor er hun?
Der. For et sekund siden.
Jeg bare duppet av i…
…en time.
God morgen.
Går det bra?
Ja.
Ja, alt går veldig fint.
Det er så fint at dere holder sammen sånn.
Dere kan prøve å være hjemme hos noen andre en gang.
Dere vet dere er velkomne.
Absolutt. Dere er som familie.
-Får jeg? -Absolutt.
Hvorfor ikke? Ta alt vi har å by på.
Ok.
Hei.
Går det bra?
Fikk bare ikke sove.
Folk spilte høy musikk i ørene mine konstant.
Men Holly lot meg få låne tegnestifter.
Vi har hatt det gøy i dag. Sant, Holly?
Er det det du så i går?
Det skal være det.
Jeg tenkte det var enklere å tegne det enn å forklare det, men…
…nei.
Er det…?
Som om de var på utstilling.
Og så var det rød tåke overalt.
Det var som en drøm.
Et mareritt.
-Tror du Vecna bare prøver å skremme deg? -Med Billy? Ja.
Men da jeg kom hit…
Noe var bare annerledes. Han virket nesten overrasket.
-Som om han ikke ville ha meg der. -Kanskje du infiltrerte sinnet hans.
Han invaderte ditt, sant?
Er det så hinsides å tenke seg at du endte opp i hans?
Som Freddy Kruegers fyrrom.
Freddy Krueger?
En skikkelig oppbrent fyr med barberkniver til fingre.
-Han dreper deg i drømmene dine. -Seriøst?
Beklager. Det er en film.
Ikke ekte.
Bare… tenk over det.
Hva om du åpnet en bakdør inn i Vecnas verden?
Kanskje svaret vi ser etter
er et sted i denne ufattelig vage tegningen.
-Vi trenger Will. -Sier du det?
Jeg ringte ham i morges, og det var fortsatt opptatt.
Er det et vindu?
Ja.
Farget glass med roser.
Ja. Ser du? Jeg er ikke så dårlig.
Det hjelper at jeg har sett det før.
Det er deler av et hus.
Ikke et hvilket som helst hus.
Det er huset til Victor Creel.
Hvor skal du?
Jeg vekker de andre.
Beklager. Drivstoff til turen. Takk, Mr. Wheeler.
Nei.
Vel, vel.
Se hvem som endelig kom til oss.
Noen er trøtte i dag.
Hvor er jeg?
Du er vel ikke helt våken ennå.
Er jeg i Hawkins?
Vel, vel.
Se hvem som endelig kom til oss.
Noen er trøtte i dag.
Ikke gå for langt, din trøtting.
Undervisningen starter klokken ti.
Vel, vel.
Se hvem som endelig kom til oss.
Noen er trøtte i dag.
Hjertefrekvensen er nå på 120.
-Hun avviser det. -Gi henne tid.
Nei. Vi burde ikke ha kastet henne inn sånn.
-Hun vil drukne. -Nei.
Nei, hun vil svømme.
Å nei.
Det er ikke sånn dette skal gå, hva?
Dette er helt forskrudd.
Det er så forskrudd!
Yo, fyren har sikkert familie, barn, hele pakka. Vi må til purken med det her.
Fortell dem alt. Superdama di, slemme statsmenn,
-Opp Ned, dimensjonsplanet… -Nei.
Men… hør!
De slemme statsmennene er ute etter superdama di, sant? Ok.
Kanskje purken kan hjelpe oss å finne henne.
De dreper henne. Om de gjør det, så dreper de oss.
De dreper nok oss først.
-Jeg vet ikke. -Argyle!
-Vet ikke hvem som blir drept først. -Hør her!
-Elle, melle… -Argyle!
-Hør! -Hva?
Jeg tror vi finner ut av det her.
Vi må bare ha et åpent sinn.
Åpent sinn? Det er en åpen grav her.
-Åpent sinn? Hva snakker du om? -Hør nå her, da.
-Bare slapp av, ok? -Ja.
Bare gå bort til bilen og gjør som du pleier.
-Purple Palm Tree Delight. -Ja.
Ja.
-Det funker ikke mer. -Det er bare det.
Jeg er på kanten.
-Du er på kanten. -Ok.
-Unnskyld. -Det går bra.
-Jonathan. -Ja?
Mer gress? Er det så lurt?
Har du en bedre idé?
La oss bare få det gjort.
Ikke la ham påvirke deg.
Han er megastein. Aner ikke hva han snakker om.
Betyr ikke at han tar feil.
Om den mannen hadde levd i ett sekund til, hadde vi visst hvor hun er.
Hvorfor sa han ikke nummeret?
Jeg skulle forklart meg.
Kanskje Elleve hadde tatt meg med og ting hadde vært annerledes.
Jeg visste ikke hva jeg skulle si.
Noen ganger er det skummelt å åpne seg på den måten.
Å si hva du faktisk føler.
Spesielt til folk du er glad i.
For hva om…
Hva om de ikke liker sannheten?
Vet noen hva han døde fyren het?
-Hva? -Han døde fyren.
-Jeg lager en støtte til ham. -Du vet at vi prøver å skjule liket, sant?
Jeg skriver: "Her ligger Ukjent helteagentmann."
Ja. "Reddet Argyle, Jonathan, Will og Mike fra en sikker død."
Skal du skrive navnene våre på pizzaesken?
Det er vanlige navn.
Greit, det. Bare gjør det, du. Herregud.
Kom igjen.
Det er pennen hans.
Hva?
Ukjent helteagentmann. Han ga meg den pennen før han døde.
Forbanna dritt.
Hvorfor gi meg en penn som ikke funker?
Kom igjen, da.
Hei, jeg bruker den.
Hva gjør du?
Noe falt ut av pennen, mann.
Hva er det?
Det er nummeret. Vi har hatt det hele tiden.
Har vi nummeret hans?
Sa jeg at du kunne ta pause?
Der borte er det en hånd.
En hånd!
Er vi dyr?
Hei, Ivan!
Slutt å rope på meg.
Prøver du å lage problemer for meg?
Jeg vet ikke hva de sa til deg, men det er løgn.
Jeg er her ved en feil.
Jeg kan ikke hjelpe deg.
Jeg kan gjøre deg rik.
Ser du amerikaneren?
Han er rik.
Han er millionær.
Si det, amerikaner. Si at du gjør ham rik.
Du er jammen til god hjelp.
Skikkelig hjelp.
Hei.
Vil du dø her inne? Er det sånn det er?
Det er derfor vi er her.
Gir du opp, nå da?
Hva med kvinnen din?
Hun er fanget, men hun lever. Vi kan redde henne.
"Redde henne."
Er det morsomt?
Du fatter det ikke, du.
Jo nærmere jeg kommer Joyce, jo farligere er det for henne.
Du tenker ikke klart, amerikaner.
Jo, det tror jeg.
For første gang i livet mitt så tenker jeg helt klart.
Jeg trodde jeg var forbannet.
Siden jeg var 18 år.
Ble innkalt til militæret.
Onkel Sam vil jeg skal utkjempe en krig i jungelen.
Charlie raser sørover som en plage på grunn av kommunistjævler som deg, og…
Det var like greit å dra.
Å bevise for fatter'n at jeg ikke er så bedriten som han tror.
Jeg må ha gjort det bra på testene. Ble med i den kjemiske forsvarsstaben.
Der er jeg,
18 år gammel, 12 000 km unna, og jeg blander sammen
digre tønner med Agent Orange.
Med kjøkkenhansker, sant?
Vi pleide å rense de turbinene etter en runde
og inhalerte det. Uten maske eller noe.
"Det er ikke kjemisk krigføring. Bare sprøytemidler."
"Harmløst", sa de.
Så kom jeg tilbake, og de jeg jobbet med
som kom tilbake, de prøvde å leve normale liv igjen.
Ha familier. Og så begynte ting å gå galt.
Barn var dødfødte. Døde i livmoren.
Kroket rygg, utstående øyne.
Den skrekken…
…fulgte etter oss og festet seg.
Kona mi, Diane, ville ha barn.
Det ville jeg også.
Vi fikk barn, og hun ble…
Hun ble født frisk. Hun var perfekt. Sara.
Og så døde hun.
Blodtrykket synker.
Det var ikke en enkel død.
Hun led.
Jeg kjente risikoene,
men jeg skjulte dem.
Så gikk Diane fra meg. Hun klandret meg ikke med ord.
Etter det var jeg bare…
Jeg begravde meg i dop og alkohol.
Så kom folk inn i livet mitt.
Denne jenta, Ell, og Joyce bare skjedde. Jeg trodde at de trengte meg.
Men det var ikke sant.
Det er løgn. De trengte meg ikke.
Jeg trengte dem.
Du hadde rett om det i går. Jeg kjente risikoene,
men jeg brøt ut likevel.
Det øyeblikket jeg involverte Joyce,
dømte jeg henne til døden.
Akkurat som med Sara.
Jeg sårer alle jeg elsker.
Jeg tok feil hele tiden.
Jeg var ikke forbannet.
Jeg er forbannelsen.
Jeg har hørt rykter om et monster.
Fra USA.
Jeg vet ikke om det du sier er sant,
om du er forbannet, men du har rett om én ting:
Vi kommer til å dø her inne.
Kan jeg hjelpe deg?
Vi må ta en titt.
Jepp.
Det er en lekkasje.
Jeg har ikke hatt mulighet til å fikse den.
Pakk sammen. Du blir flyttet.
Djevelen er her.
Jeg kjenner hans nærvær.
Det vokser.
Blir sterkere hver dag.
Men jeg vet at Chrissy er i himmelen nå
og ser ned på oss og smiler.
Glad for å se alle livene hun berørte og lyste opp.
Men jeg vet også at hun er frustrert.
Sint.
For at monsteret som gjorde dette, fortsatt er der ute.
Fortsatt.
Skader andre.
Hvordan kan han leve, når min engel er borte?
Jeg vet at Gud har en plan…
Herre, jeg har bedt.
Og jeg forstår det bare ikke.
Jeg ser ingen grunn.
Fikk endelig tak i Cappelletti.
-Bilder til årboka i 1986. -Fy flate.
Sinclair?
Helvetes forræder.
Derfor ledet han oss til en blindvei.
Hellfire-klubben.
-De skjuler Eddie. -Vi burde si det til purken.
De tror Chrissy langer dop.
De lar psykopaten drepe folk.
Hva om det er kulten som gjør dette her?
-Hva da? -De vet vi er ute etter dem.
-Hva om de forbannet oss? -Patrick tror han er forbannet.
Hei!
Dette er ikke morsomt.
Jeg tror ikke på de overnaturlige greiene.
Men kulten er farlig.
Vi må være lure.
Jeg har en liste over alle steder frikene har blitt sett.
Splitt og hersk. Sjekk alle steder. Driv dem ut.
Legg til huset til Reve-Rick.
Hva?
Reve-Rick. Leverandøren til Eddie.
Han skal være i fengsel, men noen så ham hjemme hos seg.
Foreldrene mine friker ut. Sikkert ingenting.
-Jeg vet ikke. -Nei, det er bra.
Vend på alt.
REVE-RICKS HUS
Ja, det er ikke nifst.
Hva skal vi se etter i dette hølet, liksom?
Vi vet ikke helt.
Bare at huset er viktig for Vecna.
Fordi Max så det i Vecnas røde suppeverden?
-Nettopp. -Flott.
Vi kan finne ut hvor Vecna er, og hvorfor han drepte Creel-familien.
Og hvordan vi kan stoppe ham før han tar Max.
Vi tror ikke han er her inne, gjør vi vel?
Vi får vel se.
Klar?
Max.
Hva gjør du her inne,
Max?
Det er låst.
Skal jeg banke på?
Trengs ikke.
Jeg fant en nøkkel.
Noen har glemt å betale strømregningen.
Hvor har dere fått dem?
Må vi fortelle deg alt?
-Du er ikke et barn. -Takk.
Baklomme.
De dro bare fra alt.
Et trippeldrap er ikke bra for boligsalg.
Dere?
Dere ser den, sant?
-Ja. -Ja.
Er det den du så?
I synene dine?
Altså, det er… bare en klokke. Sant?
En vanlig, gammel klokke.
Hvorfor er magikeren besatt av klokker?
Kanskje han er klokkemaker?
Du har løst saken der, Steve.
Jeg vet bare
at svarene er her.
Et sted.
Alle sammen, gå i grupper på to. Robin, opp.
Kom igjen.
-Var det et sukk? -Nei.
-Hvorfor sukket du? -Jeg sukket ikke. Bare gå.
-Jeg hørte deg. -Vi er bare alltid partnere.
Er det et problem?
Det hadde vært fint med litt variasjon.
-Er jeg kjedelig, nå? -Nei, helt motsatt.
Hei, Yuri.
Yuri, jeg må pisse.
Bare gi opp. Han hører deg ikke.
Jeg må faktisk pisse, Joyce. Jeg prøver ikke å rømme.
-Han hører ikke. -Hva?
PEANØTTSMØR MED BITER
Hva gjør du, Joyce?
Joyce!
-Joyce! -Beinet mitt er for kort.
Kan du ta den biten med foten?
Kanskje vi burde prate om det først.
Hva er det å prate om?
Vi skjærer over tauet og kommer løs.
Ja, ok. Og så?
-Så knerter du ham. -Knerter ham?
-Karate. Du har sort belte. -Vi er 30 000 meter oppe i lufta.
Hvem skal fly da?
Greit, så ikke slå ham helt ut.
Ta pistolen hans og få ham til å snu.
Bare ta pistolen, altså?
-Er ikke sort den høyeste fargen? -Jo.
-Det er bare at… -Hva da?
Jeg har aldri slåss på ordentlig.
Jeg har bare øvd med de andre elevene.
Hvor gamle?
Ikke yngre enn 13.
Tretten?
Men Jeremiah er 16.
Nesten. Han har bursdag neste måned. Og Jeremiah er en råtass.
Lynrask. Veldig god.
Og jeg slo ham.
Den ene gangen.
Og Yuri er ikke så godt trent eller flink som Jeremiah.
Så, ja.
Ja, du har rett.
Jeg kan slå Yuri. Absolutt.
Takk for praten. Jeg føler meg bedre nå.
Ja.
Nei.
Vel, vel.
Se hvem som endelig kom til oss.
Noen er trøtte i dag.
Slutt!
Slipp meg ut!
I 1786
skrev Nicolas Dalayrac en opera kalt Nina.
Papa.
En historie om en ung kvinne hvis elsker ble drept i en duell.
Nina var så traumatisert at hun begravde minnet.
Som om det aldri skjedde.
Hver dag gikk hun tilbake til togstasjonen for å vente på sin elskede.
Men han kom aldri igjen.
Om Nina bare kunne vite sannheten.
Dette er ikke virkelig.
Nei. Men det var det en gang.
Et minne.
Veldig bra.
Hvordan?
Ikke tenk på hvordan.
Slipp meg ut.
Jeg vil ut!
Jeg beklager, Elleve.
Du må finne veien ut selv.
Forlat togstasjonen din.
Slutt å vente. Fokuser.
Lytt.
Husk.
Jeg forstår ikke.
Jeg forstår ikke!
Vel, vel.
Se hvem som endelig kom til oss.
Noen er trøtte i dag.
Fokuser. Lytt. Husk.
Vel, vel.
Se hvem som endelig kom til oss.
Noen er trøtte i dag.
Jeg beklager.
Er jeg i trøbbel?
Trøbbel?
Nei.
Nei, hvorfor tror du det?
Du går bare glipp av moroa.
-Undervisningen starter straks. -Ok.
Du.
Det er ingenting å være redd for.
Det kommer til å gå kjempebra i dag.
Jeg bare vet det.
-God morgen, barn. -God morgen, Papa.
Hvordan har vi det i dag?
Bra, Papa.
Bra.
Nummer Tolv. Kan du vennligst åpne døren?
Ja, Papa.
Bli med meg, er dere greie.
-Hvordan går det? -Veldig bra. Hun svømmer nå.
Bra. For jeg snakket akkurat med Stinson.
Vi har dårlig tid.
Da får hun bare svømme fortere.
Der er det en. Kjør.
-Brems. -En hva da?
-Rolig, Argyle. -Slutt å beordre meg.
Argyle! Brems!
-Hei! -Fanken!
202-968-6161.
Ringer det?
Nei, lager bare masse rare lyder.
Opptatt?
Hør på det her.
Minner det deg om noe?
WarGames.
Hva?
Herregud, vi ringer ikke en telefon.
Vi ringer en datamaskin.
Kanskje Nina er som datamaskinen Joshua eller Owens lab…
Ukjent helteagentmann ga oss tilgang av en grunn.
Vi må bare finne datamaskinen og advare Owens.
Så advarer vi Elleve. Jeg trenger bare en hacker.
Den eneste jeg kjenner, bor…
…i Utah.
-Utah? -Salt Lake City.
Herregud.
Hva mener du nå?
Snu deg
-Se på hva du ser -Å nei.
Den uendelige historien. Skremte vettet av meg.
Det store intet? Det er ekte eksistensielle greier, det der.
-Du kan ikke mene det. -Vi tar I-15, så er vi der i morgen.
Du mener det.
Det høres vilt ut, men Suzie reddet verden i fjor.
Hun kan gjøre det igjen.
Pokker.
Rick har hatt besøk.
Det er ham.
Hei, Dustin. Er du der? Det er Eddie. Du husker meg?
Om noen er der, så tror jeg at jeg sliter nå.
Ok? Wheeler?
Noen?
Du, Henderson?
-Ja? -Kan du kanskje…
…avklare hva vi ser etter her?
"Verden er full av opplagte ting
som ingen noensinne observerer."
Sherlock Holmes.
Herlig.
Takk. Helt herlig.
Veldig hjelpsomt.
Sherlock…
-Hva er det? -Det var en edderkopp.
-Hva? -En sort enke.
-Ok. -Ikke gå inn der.
-Vent, bare… -Hva?
-Ser du noe? Ok. -Slutt å røre på deg.
-Stopp. Jeg har det. -Takk.
Om det er en edderkopp, finner vi den ikke før den føder masse barn.
Hva er galt med deg?
Robin, seriøst.
Hun har problemer.
-Det kan du si. -Kult at dere er venner nå.
Kanskje når vi har drept Vecna og reddet verden og sånn,
så kan vi gå ut sammen.
Du og jeg, Robin, Jonathan, når han er tilbake.
Ikke at vi dater, altså, jeg og Robin.
-Sa hun det? At vi ikke dater? -Ja. Hun var tydelig.
Platonisk med stor P.
Jepp. Takk.
Altså…
Jeg hadde datet henne.
Men vi er bare… Glem det. Vi er venner.
-Bare venner. -Akkurat.
Ok. Mye bedre.
Fint. Takk.
Vel…
Flott.
Vi får vel gå tilbake til etterforskningen.
"Det opplagte er ikke det folk observerer."
Eller… "Ikke observerer."
Eller…
Sherlock Holmes.
Hva?
-Vi skulle hatt en lengre loop. -Førtiseks minutter er ikke ille.
Vi har større problemer.
Som hva om jeg går lei av låta?
Og så er det ikke favoritten mer?
Funker det da? Eller vil Kate Bush miste magien sin eller noe?
Kate Bush? Aldri.
Er du fan av Kate Bush?
Ja. Nå er jeg det.
Seriøst?
Ja, megafan. Hun reddet deg.
Og vi er i hælene på krypet. Vi skal finne Vecna
og drepe ham før han tenker på å true deg igjen. Ok?
Faktisk tror jeg at om vi treffer disse notene,
så kan vi åpne en dør til hans hemmelige hule.
Voilà.
Du er så teit.
Jeg trodde du var en av de kule nå.
Er jeg ikke kul?
Jeg har savnet det.
Hva da?
Latteren din.
Ferdig.
Bruk magien din, Kate.
Jeg lover å slutte å spørre, men…
…du ser det, sant?
Ja.
Se.
Stopp.
Veldig bra, To.
Veldig bra.
Nå,
hvilken modige sjel vil prøve seg etter det?
Jeg.
Elleve?
Jeg.
Husk å fokusere.
Finn energien.
Føl den.
Hvorfor kaster han bort så mye tid på henne?
Hei.
Stille.
De ler.
Av deg.
De mener du er svak.
Vis dem, Elleve.
Vis dem.
Bra.
Få den til å røre på seg.
Bortkastet tid.
-Hva skjer? -Hun får hjertestans.
Det holder. Få henne ut.
Få henne ut!
Slemme, slemme fugl.
Falt du ut av reiret ditt?
Hvor har du tenkt deg?
Kom igjen.
Vær snill pike og sett deg.
Eller så skyter du meg?
KGB hadde ikke likt det.
Nei, jeg kan ikke drepe deg.
Men KGB sa ikke hvilken tilstand du burde være i.
Du er skjør last.
Du kan knuses.
Ikke om jeg knuser deg først.
Fingrene mine er som piler.
Armene mine, som jern.
Føttene mine, som spyd.
Motstå, og jeg får slutt på deg.
Men snu flyet, så sparer jeg livet ditt.
Slipp ham!
Slipp ham, sa jeg!
Fingrene mine er som piler.
Armene mine, som jern!
Føttene mine, som spyd!
Hva gjorde du?
Hva?
Jeg sa: "Ikke slå ham ut."
-Jeg trodde du ikke kunne fly! -Jeg kan ikke det!
Dra det opp!
Jeg drar det opp!
Det er som julelysene.
Julelysene?
Ja, da Will var i Opp Ned, så kom lysene
til live.
Vecna er her.
I dette huset.
Bare på den andre siden.
Jeg tror han har forlatt rommet.
Hørte han oss?
Ser han oss?
Hodetelefoner.
Vent.
Slå av lommelyktene og spre dere.
Vi ser ikke om vi slår av lommelyktene.
Herregud.
Jeg har ham!
Har ham!
Jeg har ham.
Jeg hadde ham.
Jeg tror han beveger på seg.
-Helvete. Jeg mistet ham. -Nei.
Det er et loft. Så klart det er et loft.
Vent, da. Hva om det er en felle?
Helvete.
Han er ikke her.
Hold kjeft og fortsett å lete.
Dustin? Vær så snill. Er du der?
Glem det.
Bli med meg.
Fy flate. Hei, frik!
-Hvor har du tenkt deg? -Helvete.
-Kom… igjen… -Er du redd for vann? Kom igjen!
…din… dritt!
Kom igjen. Hjelp meg da, mann.
Kom igjen, din dritt.
Kom igjen!
Helvete!
Nei? Ok. Greit.
Pokker.
Lommelykter.
Ok, hva skjer?
Hold deg vekk, mann! Hold deg vekk!
Hold deg vekk!
Kom igjen, da. Vi har ham nesten.
Hei, Patrick.
Patrick!
Patrick.
Hei, Patrick.
Patrick!
Luft.
Gi henne luft, for guds skyld.
Det går bra. Det tar tid å venne seg til det.
Men du er trygg nå.
Det var litt av en økt. Vil du gjøre det igjen?
Nei!
Enestående.
Hold deg unna.
Hold deg unna, sa jeg!
Du trodde vel ikke at det ville bli så enkelt?
Jeg forstår ikke.
Men jeg gjør det.
Papa?
Datter.
Tekst: Ekaterina Pliassova