O, sranje!
-O, Bože. -Pritišćite!
-Ne usporava! -Pritišćite i dalje!
Pritišćem! Jače.
-Hajde! -Uzmi salvete!
-Daj još salveta. -Sranje.
-Ne staje. Argyle! Vozi nas do Sv. Marije!
Sumnjam da će tom tipu molitva pomoći!
-Ne, idiote! Bolnica sv. Marije! -Ne.
-Što? -Ne bolnica.
-Odvest ćemo vas u bolnicu. -Morate upozoriti…
Owensa.
-Owens, dobro. -Djevojka.
U opasnosti je.
Dobro. Kako da nađemo Owensa?
Nina.
Nina. Tko je Nina?
-Kemijska. Evo. -Dobro.
-Evo broja. -Broj.
-Želi nešto napisati! -Možemo nazvati Ninu?
Daj časopis ili nešto! Wille, daj nešto!
-Baš jako krvari! -Evo!
-Hajde. Hej! -Napišite broj!
Hej! Pogledajte me!
-Hej! Hajde! -Drž'te se!
-O, sranje. -Hej!
Ej, čekajte.
Zašto je iza tako tiho?
Mrtav je? Isuse, stari!
Recite nešto!
Sranje!
Trebamo se maknuti s ceste.
Argyle, makni se s ceste! Odmah!
Sranje! Mrtav je, zar ne?
-Ovo je jako loše. -Što radiš?
Makni se s ceste!
Slušaj.
Znam da je nedavno bila tu.
Ako želiš živjeti…
MIKE, OTIŠLA SAM OPET POSTATI SUPERJUNAK. JE
…reći ćeš mi gdje je.
Isprike zbog drndave vožnje, mala.
Asfaltirao bih cestu, ali…
Onda to više ne bi bila „tajna lokacija”.
Jesi li odspavala?
Malo.
Dobro.
Imam osjećaj da će ti trebati.
PRIJE 12 SATI
Dobro. Idemo.
Nisi valjda mislila da radimo iz šupe?
Vi ste sve ovo izgradili?
Samo sam to malo doveo u red.
Znaš li što je ICBM?
Kratica za interkontinentalni balistički projektil.
To je posebna bomba.
Čuvali smo ih u podzemnim silosima, ali ovaj nismo rabili godinama.
Zapravo, ovdje uopće nema bombe. To je samo velik, prazan prostor.
Pa smo ga prenamijenili za nešto mnogo moćnije od projektila.
Za tebe.
-Anne, Tracy. 'Jutro. -'Jutro, doktore.
'Jutro.
Morat ćeš im oprostiti što zure. Ovdje si zvijezda.
-Zbilja? -O, da. Šališ se?
Njima si popularnija od Madonne.
Svi su se odrekli svojih života, posla, obitelji
da bi radili na ovom programu, jer vjeruju u ideju.
Vjeruju u tebe.
U redu je.
Zovemo je Nina.
Što je to?
Da ti kažemo, upropastili bismo iznenađenje.
Zdravo, Jedanaest.
Znam.
Bojiš me se.
Dok smo bili razdvojeni, možda si me već i zamrzila.
Ali ja sam ti samo želio… pomoći.
A mislim da ti je moja pomoć sada prijeko potrebna.
Tvoji su darovi ukradeni.
Mislim da znam zašto.
I mislim da znam kako ih vratiti.
Surađujmo opet.
Ti i ja.
Kći
i tata.
Tata!
Vrati se unutra i budi dobra prema doktoru.
Ne!
Što se više otimaš, više će boljeti.
Ne!
Pustite je.
-Ne. -Žao mi je, Jedanaest.
Nisam htio da ovako započnemo.
Ali sve će biti u redu.
Sad si kod kuće.
Kod kuće si.
NETFLIXOVA SERIJA
PROJEKT NINA
Dosta!
Nije tu da ga vi ubijete.
Idioti.
Što ti ja reći, Amerikanac?
Nema bježati.
Ne poslušaš.
Sad će biti jako boli.
Jako.
Moglo bi biti gore, Amerikanče.
Barem imaš društvo.
Oči te ne varaju. Sad sam zatvorenik.
Poput tebe.
Krijumčar Jurij me izdao.
Izdao je nas.
Gad je sad nadrapao.
Rekao si da mu možemo vjerovati! Zakleo si mi se!
Jer sam smatrao da možemo.
Misliš da sam ovo planirao?
Sve sam izgubio. Sve!
Obojica smo znali rizike. Obojica.
Učini svima uslugu. Dokrajči ga!
Danas smo se kockali
i izgubili.
Izgubili smo.
Dokrajči ga!
Joyce.
A što je s Joyce?
JURIJEVA POLETUŠA
Tako, mala moja!
Čemu tužna lica?
Niste li uzbuđeni zbog putovanja na onu stranu željezne zavjese?
Jurij, imam obitelj. Čeka me troje djece.
Znate, maslac od kikirikija u Rusiji je zabranjen.
Ovdje ga kupujem za 1,30 dolara, a ondje prodajem za dvadeset!
Majka ti je sigurno ponosna.
Majka mi je mrtva.
Mrtva…
umorna od bijednog života!
Vidite? I Jurij ima obitelj.
Novcem koji zaradim kad vas prodam kupit ću joj novu kuću.
Kćeri ću kupiti ponija.
Odsad će imati što god požele.
I, da, zbog toga,
moja će majka biti jako ponosna.
Drž'te se. Nije vam ovo American Airlines.
Bude malo nemirno.
Kad je Rick izašao zatvora?
Ma pravosuđe je vic.
Ne.
Da. Poslužit ćeš.
Hej, Dustine, ovdje Eddie Prognani. Jesi tu?
Dustine, čuješ li me?
Dustine?
Zemlja zove Dustina.
Hej, Nancy je.
Wheelerice! Hej.
Trebat će mi dostava hrane.
Jako brzo, ako ne želite da izađem među ljude.
Ne, nemoj.
Ostani gdje jesi i doći ćemo čim budemo mogli.
Da. Slušaj…
Može i paket piva?
Znam, glupo je piti u ovoj situaciji,
ali hladno pivo zbilja bi smirilo moje napete živce.
Morat ću te nazvati.
Ne, da se nisi usu… Wheelerice?
Dustine!
-Probudi se! -Što?
-Nije li tvoj red da paziš na Max? -Da.
-Oprosti. -Gdje je?
Ondje je… maloprije bila.
Kunem se, samo sam pridrijemao na…
jedan sat.
'Jutro, društvo.
Je li sve u redu?
Da.
Da, sve je u redu.
Baš je lijepo što se ovako držite zajedno.
Pokušajte se držati zajedno u drugoj kući za promjenu.
Znaš da si dobrodošao.
Totalno. Vi ste mi poput obitelji.
-Mogu li? -Apsolutno.
Da, zašto ne? Uzmi sve redom.
Dobro.
-Hej. -Hej.
Jesi dobro?
Nisam mogla spavati.
Iz nekog razloga, ljudi su mi puštali glazbu.
Ali Holly mi je posudila bojice.
Provele smo zabavno jutro, zar ne?
Ovo si sinoć vidjela?
Trebalo bi biti.
Mislila sam da će biti lakše nacrtati nego objasniti, ali…
I nije baš.
Je li to…
Kao da su bili izloženi.
A posvuda je bila crvena magla.
Bilo je poput sna.
Poput noćne more.
Misliš li da te Vecna želi uplašiti?
Billyjem? Da.
Ali kad sam došla ovamo…
Nešto se promijenilo. Djelovao je gotovo iznenađeno.
Kao da me nije htio ondje.
Možda si ušla u njegov um.
I on je u tvoj, zar ne?
Zar je tako nevjerojatno da si završila u njegovom?
-Kao kotlovnica Freddyja Kruegera. -Freddy Krueger?
Tip koji je prekriven opeklinama, s britvama umjesto prsti.
-I ubija u snovima. -Ozbiljno?
Oprosti. To je film.
Nije stvarno.
Samo razmislite.
Što ako si nekako otključala stražnji ulaz u Vecnin svijet?
Možda je odgovor koji tražimo
negdje na ovom nevjerojatno neodređenom crtežu.
-Trebamo Willa. -Ma što ne kažeš!
I jutros sam ih pokušala dobiti, ali opet zauzeto.
Je li ovo prozor?
Da.
Vitraž s ružama.
Da. Vidiš? Ipak nisam tako grozna.
Pomaže što sam ga već vidjela.
To su dijelovi kuće.
Ne bilo koje.
To je kuća Victora Creela.
-Kamo ćeš? -Probuditi ostale.
Pardon. Putna! Hvala, g. Wheeler!
Ne.
11, TATA
Ne.
Vidi, vidi.
Tko nam se to napokon odlučio pridružiti?
Jutros imamo pospanku.
Gdje sam?
Čini se da još nisi posve budna.
Jesam li u Hawkinsu?
Vidi, vidi.
Tko nam se to napokon odlučio pridružiti?
Jutros imamo pospanku.
Ne idi predaleko, pospanko.
Lekcije počinju točno u deset.
Vidi, vidi.
Tko nam se to napokon odlučio pridružiti?
Jutros imamo pospanku.
Puls je 120 otkucaja u minuti.
Ona to odbija.
Daj joj vremena.
Ne.
Nismo je smjeli ovako gurnuti.
-Utopit će se ondje. -Ne.
Ne, plivat će.
O, čovječe.
Dobro. Nije trebalo biti ovako. U redu?
O, čovječe. Ovo je tako bolesno.
Ovo je tako bolesno!
Dobro. Taj tip vjerojatno ima obitelj, djecu.
Sva ta sranja. Moramo na policiju s ovime.
Moramo im sve reći. Tvoja cura s moćima, vladini zlikovci.
-Taj Naopaki svijet… -Ne.
Ali… Slušajte!
Vladini zlikovci traže tvoju superdjevojku, zar ne? Dobro.
Možda policija pomogne da saznamo gdje je.
Jer nju će ubiti. Ako je ubiju, ubit će i nas.
Zapravo, nas možda ubiju prije nje.
-Ne znam. -Argyle!
-Ne znam kojim redoslijedom žele. -Slušaj! Hej!
-Eci, peci… -Argyle!
-Slušaj! -Što?
Mislim da ovo možemo odgonetnuti.
Samo moramo biti otvorena uma.
Otvorena uma? Ispred je otvoreni grob!
-Da otvorim um? O čemu govoriš? -Slušaj. Hej, stari!
-Samo se opusti. Dobro? -Da.
Idi ti u kombi i smotaj ono svoje.
-Palmin užitak. -Da.
Da.
Popustilo me.
Samo te popustilo.
Sav sam emotivan.
Emotivan si.
Dobro.
-Žao mi je. -Dobro si.
-Jonathane. -Da?
Još trave? Je li to dobra ideja?
Imaš bolju ideju da ga smiriš?
Obavimo ovo.
Nemoj da te on dotuče.
Totalno je napušen. Ne zna o čemu govori.
To ne znači da griješi.
Da je taj tip poživio još samo jednu sekundu,
znali bismo gdje je ona.
Zašto nije samo rekao broj?
Trebao sam se izjasniti.
Možda bi me Jedanaest povela i sve bi bilo drukčije, ali…
Nisam znao što reći.
Mislim da je katkad strašno tako se otvoriti.
Reći što stvarno osjećaš.
Pogotovo ljudima do kojih ti je najviše stalo.
Jer, što ako…
Što ako im se ne svidi istina?
Hej, zna li itko ime mrtvog tipa?
-Što? -Mrtvi tip.
Izrađujem mu spomenik.
Jasno ti je da smo cijelo jutro skrivali truplo.
Napisat ću samo: „Ovdje leži nepoznati junački agent.
Spasio Argylea, Jonathana, Willa i Mikea od sigurne smrti.”
Zapisat ćeš naša imena na kutiju pizze?
To su česta imena.
Dobro, stari. Daj ti po svome.
Isuse Kriste.
Daj, čovječe.
Njegova kemijska.
Što?
Od nepoznatog junačkog agenta. Tu mi je kemijsku dao prije smrti.
Kakvo sranje!
Zašto bi mi je dao ako ne piše?
Hajde.
Hej, čovječe, pišem time.
Što radiš?
Nešto je ispalo iz kemijske.
Što je to?
To je broj.
Imamo ga cijelo vrijeme.
Imamo njegov broj?
Rekao sam ti da smiješ stati?
Ondje je ruka.
Ruka!
Zar smo životinje?
Hej, Ivane! Ivane!
Prestani me dozivati imenom.
Želiš me uvaliti u nevolje?
Ne znam što su vam rekli,
ali sve su to laži.
Zabunom sam ovdje.
Žao mi je. Ne mogu ti pomoći.
Mogu te obogatiti.
Vidiš ovog Amerikanca?
Imućan je.
Iz bogate obitelji.
Reci mu, Amerikanče. Reci mu kako ćeš ga obogatiti.
Od velike si pomoći, Amerikanče.
Od velike pomoći.
Hej.
Želiš umrijeti ovdje? To želiš?
Zato su nas i doveli ovamo.
Dakle, to je to? Odustaješ?
A tvoja žena?
Zarobljena je, da, ali još je živa. Još je možemo spasiti.
„Spasiti je.”
To ti je zabavno?
Ne shvaćaš, zar ne? Ne shvaćaš.
Što sam bliže Joyce, to je u većoj opasnosti.
Razum ti se pomutio, Amerikanče.
Ne, mislim da nije.
Po prvi put u životu razmišljam bistre glave.
Prije sam mislio da sam proklet.
Od svoje 18. godine.
Primio sam poziv u vojsku. Vlada je tražila da ratujem u džungli.
Vijetkong se širio na jug kao kuga zbog komunjara poput vas i…
Odazvao sam se drage volje.
Da svom starom dokažem da nisam govno kakvim me smatrao.
Kad sam stigao onamo, rasporedili su me u Kemijski korpus.
I eto me. Još sam…
Dijete. Imam 18 godina, 13 000 km daleko od kuće i miješam
te bačve od 200 litara, pune tzv. Agent Orangea.
Samo u kuhinjskim rukavicama.
Čistili smo te turbine nakon raspršivanja,
udisali smo to. Bez maski, bez ičega.
„Nije to kemijski rat. To je samo herbicid za biljke.”
„Bezopasan.” Tako su nam rekli.
Onda sam se vratio u stvarnost i kolege,
oni koji su stigli natrag, pokušavali su se vratiti u normalu.
Zasnovati obitelj. Tada je krenulo po zlu.
Mrtvorođenčad. Djeca mrtva već u utrobi.
Iskrivljene kralježnice, isturene oči.
Užas…
nas je pratio, nije nas napuštao.
Moja žena Diane htjela je dijete.
A i ja.
Dobili smo kćer i bila je…
Rodila se zdrava. Bila je savršena. Sara.
A onda je umrla.
Tlak stalno pada.
Nije to bila laka smrt. Ona…
Patila je.
Znao sam za rizike, ali…
Skrivao sam ih.
A onda me Diane ostavila. Nije me krivila. Bar ne riječima.
Nakon toga sam samo…
Skrio sam se u drogu i alkohol.
A onda su u moj život počeli ulaziti ljudi.
Naišle su ta djevojka Je i Joyce i rekao sam si da me trebaju.
Ali to nije bila istina.
To je laž. Nisu one trebale mene.
Ja sam trebao njih.
Imao si pravo sinoć. Znao sam za rizike
koje bijeg nosi. Ipak sam to učinio.
Onaj tren kad sam pozvao Joyce,
osudio sam je na smrt.
Baš kao što sam i Saru.
Sve koje volim, povrijedim.
Vidiš, cijelo sam vrijeme griješio.
Nisam proklet.
Ja sam to prokletstvo.
Čuo sam glasine o čudovištu.
Iz Amerike.
Ne znam je li istina što govoriš,
jesi li doista proklet, ali u jednome imaš pravo…
Umrijet ćemo ovdje.
Mogu li pomoći?
Moramo razgledati.
Da.
Mislim da je nešto procurilo.
Nisam to stigao popraviti uza sve što se zbivalo.
Spakirajte se. Selimo vas.
Vrag je ovdje.
Osjećam njegovu prisutnost.
Raste.
Svakim je danom jači.
Ali znam da je Chrissy sad u raju,
gleda nas i smiješi se.
Drago joj je zbog života koje je dotaknula i uljepšala.
Ali znam da je i frustrirana.
Ljuta.
Jer je to čudovište koje joj je ovo učinilo još na slobodi.
I dalje.
Drugima nanosi bol.
Kako on može živjeti dok mog anđela više nema?
Znam da Bog ima plan…
Gospode, molila sam se.
I jednostavno ne razumijem.
Ne vidim razlog.
Napokon sam dobio Cappellettija.
Fotke za godišnjak.
Ideš!
Sinclair?
Prokleti izdajica.
Jedini razlog da nas namagarči…
Klub Hellfire.
-Skrivaju Eddieja. -A da odemo na policiju?
Koja misli da je Chrissy dilerica?
Koja tog luđaka pušta da ubija ljude?
Samo kažem, što ako nam kult radi neka sranja?
-Kakva to? -Već znaju da ih tražimo.
-Što ako su nas prokleli? -Patrick misli da je proklet.
Hej!
Ovo nije smiješno.
Čujte, ne vjerujem u to nadnaravno sranje. U redu?
Ali taj je kult zbilja opasan.
Moramo biti pametni.
Imam popis svih mjesta na kojima su ti čudaci viđeni.
Podijeli pa vladaj. Provjerite sve. Istjerajte ih na vidjelo.
Trebamo i do kuće Duvača Ricka.
-Što? -Duvač Rick.
Eddiejev dobavljač.
Trebao bi biti u zatvoru, ali netko ga je vidio u kući.
Sad moji roditelji šize.
Vjerojatno nije ništa. Ne znam.
Ne, to je dobro.
Preokrenimo svaki kamen.
KUĆA DUVAČA RICKA
Da, to nije jezivo.
Što točno trebamo tražiti u ovoj rupi?
Nismo sigurni.
Samo znamo da je ova kuća važna Vecni.
Jer je Max to vidjela u Vecninu crvenom svijetu?
-U biti. -Sjajno.
Možda otkrije gdje je, zašto se vratio, zašto je ubio Creele.
I kako ga zaustaviti prije nego što se vrati po Max.
Ne mislimo da je ovdje.
Zar ne?
Valjda ćemo saznati.
Spremni?
Max.
Što radiš ovdje?
Max?
Zaključano je.
Da pokucam i vidim ima li koga?
Nema potrebe.
Našla sam ključ.
Netko je zaboravio platiti struju.
Otkud to svima?
Tebi se treba sve reći?
Nisi dijete.
Hvala.
Stražnji džep.
Sve su ostavili.
Trostruko ubojstvo baš i ne pomaže kod prodaje.
Hej, ljudi?
Svi to vidite, zar ne?
-Da. -Da.
To si vidjela?
U svojim vizijama?
Mislim… to je samo sat.
Zar ne?
Kao običan stari sat.
Zašto je ovaj čarobnjak opsjednut satovima?
Možda je urar?
Mislim da si riješio slučaj.
Znam samo to
da su odgovori ovdje.
Negdje.
Ostanite u skupinama po dvoje. Robin, gore.
Hajde. Idemo.
-Je li to bio uzdah? -Nisam uzdahnuo.
-Zašto si uzdahnuo? -Nisam. Samo hodaj, stari.
-Čuo sam te. -Uvijek smo mi partneri. U redu?
To ti smeta?
Bilo bi dobro da se malo i mijenjamo.
-Znači, dosadan sam? -Ne, ti si čista suprotnost.
Hej, Jurij.
Jurij, moram se popišati.
Samo odustani. Ne čuje te.
Zbilja mi je sila, Joyce. Ovo nije smicalica za bijeg.
-Ne čuje. -Što?
MASLAC OD KIKIRIKIJA
Joyce, što izvodiš?
Joyce!
-Joyce! -Noga mi je prekratka.
Možeš li dovući tu krhotinu?
Možda da prvo razgovaramo o ovome.
Što se tu ima razgovarati?
Prerežemo vezice i oslobodimo se.
Da, dobro. A onda?
-Onda ga središ. -Sredim ga?
Rekao si da si crni pojas.
Na visini smo od 3000 m, Joyce. Ako ga sredim, tko će pilotirati?
Dobro, nemoj ga nokautirati.
-Uzmi mu pištolj i neka nas okrene. -Da mu uzmem pištolj. Samo tako?
-Nije li crna boja najjača? -Jest.
-Samo… -Što?
Nikad se nisam borio u stvarnom scenariju.
Samo sam sparirao s drugim učenicima.
Koliko starim?
Nema mlađih od 13 godina.
Trinaest?
Ali Jeremiah ima 16 godina.
Gotovo. Slavi idući mjesec. A Jeremiah je žestok borac.
Brz kao munja. Vrlo vješt.
I pobijedio sam ga.
Taj jedan put.
Jurij sigurno nije uvježban ni vješt kao Jeremiah.
Dakle, da.
Da, imaš pravo.
Mogu pobijediti Jurija.
Apsolutno.
Hvala na razgovoru. Sad mi je bolje.
Da.
Ne.
Vidi, vidi.
Tko nam se to napokon odlučio pridružiti?
Jutros imamo pospanku.
Prestanite s ovime!
Pustite me van!
Godine 1786.
Nicolas Dalayrac skladao je operu nazvanu Nina.
Tata.
To je priča o mladoj ženi čiji je dragi ubijen u dvoboju.
Nina je bila toliko traumatizirana da je potisnula sjećanje.
Kao da se to nikad nije dogodilo.
Svaki bi se dan vraćala na željeznički kolodvor
i čekala povratak svog dragog.
Povratak kojeg nikad neće biti.
Da je Nina bar znala istinu.
Ovo nije stvarno.
Nije. Ali nekoć je bilo.
Sjećanje.
Vrlo dobro.
Kako?
Nema veze kako.
Pusti me van.
Želim van!
Žao mi je, Jedanaest.
Morat ćeš sama naći izlaz.
Napusti kolodvor.
Prestani čekati.
Usredotoči se.
Slušaj.
Sjeti se.
Ne razumijem.
Ne razumijem!
Vidi, vidi.
Tko nam se to napokon odlučio pridružiti?
Jutros imamo pospanku.
Usredotoči se.
Slušaj.
Zapamti.
Vidi, vidi.
Tko nam se to napokon odlučio pridružiti?
Jutros imamo pospanku.
Žao mi je.
Jesam li… u nevolji?
U nevolji?
Ne.
Ne, zašto to misliš?
Samo propuštaš svu zabavu.
-Obuka samo što nije počela. -Dobro.
Hej.
Nema razloga za nervozu.
Danas ćeš biti sjajna.
Jednostavno znam.
-Dobro jutro, djeco. -Dobro jutro, tata.
Kako se danas osjećamo?
Dobro, tata.
Fino.
Broj 12. Budi tako dobar i otvori vrata.
Da, tata.
Molim vas, slijedite me.
-Kako joj ide? -Vrlo dobro.
Sad pliva.
Dobro. Upravo sam razgovarao sa Stinsonom.
Nemamo mnogo vremena.
Onda će morati plivati brže.
Eno jedne! Hajde!
-Uspori. -Čega jedne?!
-Argyle, uspori. -Ne naređuj mi!
Argyle! Uspori!
-Ej! -Kriste!
202-968-6161.
Zvoni li?
Ne, samo proizvodi čudne zvukove.
Zauzeto?
Slušajte ovo.
Podsjeća vas na nešto?
Ratne igre.
Što?
O, Bože, ne zovemo telefon.
Zovemo računalo.
Ne znam je li Nina računalo kao Joshua ili Owensov labos,
ali junački agent dao nam je pristup s razlogom.
Samo moramo naći računalo. Nađemo Owensa, upozorimo ga.
A onda i Jedanaest. Samo trebam hakera.
Jedini haker kojeg znam živi…
U Uti.
-Čekaj, Utah? -Točnije, Salt Lake City.
O, Bože.
Što je? Čemu „O, Bože”?
Okreni se
-Pogledaj što vidiš -O, ne.
Beskrajna priča. Zasrao sam se od tog filma.
Ono Ništa, čovječe? Prava egzistencijalistička furka, stari.
Ma šališ se.
I-15 na sjever i stići ćemo do jutra.
Ti to ozbiljno!
Znam da zvuči suludo, ali Suzie je lani spasila svijet.
Možda ga opet spasi.
Sranje.
Rick je imao društvo, čini se.
To je on.
Hej, Dustine.
Jesi tu? Eddie je. Sjećaš se mene, zar ne?
Hej, ako je itko tu, zbilja mislim da sam u gabuli.
Dobro? Wheelerice?
Itko?
Hej, Hendersone?
Da?
Bi li možda mogao
pojasniti kakve to tragove ovdje trebamo tražiti?
„Svijet je prepun očitih stvari
koje nitko nikada ne opaža.”
Sherlock Holmes.
To je sjajno.
Hvala. To je sjajno.
Jako korisno.
Sherlock…
-Što? Što je bilo? -Pauk.
-Što? -Crna udovica.
-Dobro. -Ne ulazi tamo.
-Čekaj, samo… -Što?
-Nešto… Dobro. -Čekaj. Ne miči se!
-Stani. Samo… Jesam. -Hvala.
Ako je tu pauk, nećete ga naći dok ne položi jajašca i ne izađu bebice.
Što je tebi?
Robin, ozbiljno.
Nije normalna.
-Pričaj mi o tome. -Kul je što ste prijateljice.
Kad nađemo Vecnu, ubijemo ga, spasimo svijet i sve to,
mogli bismo svi izaći.
Znaš? Ja, ti, Robin, Jonathan, kad se vrati.
Nije da hodamo. Mislim, Robin i ja. Nije da hodamo.
-Rekla ti je da ne hodamo? -Dala je do znanja.
Platonski s velikim P.
Da. Hvala.
Mislim…
Hodao bih s njom. Samo…
Ona je… Samo smo… Nema veze. Prijatelji smo.
-Samo prijatelji. -Da.
Dobro. Sad je bolje.
Dobro. Hvala.
Pa…
Sjajno.
Trebali bismo se vratiti istrazi.
„Ono očito nije što ljudi opažaju.”
Ili… „Ljudi ne opažaju.”
Ili…
Sherlock Holmes.
Što?
Da bar imamo dulju snimku.
Četrdeset šest minuta nije loše.
Ima i većih problema.
Što ako mi zbog neprestanog slušanja dojadi?
I to mi više ne bude omiljena pjesma?
Hoće li i dalje pomagati? Ili će Kate Bush izgubiti čarobnu moć?
Kate Bush? Nikada.
Fan si Kate Bush?
Da. Sad jesam.
-Zbilja? -Da, veliki fan. Spasila ti je život.
Osim toga, sve smo bliže tom ljigavcu. Naći ćemo Vecnu
i ubiti ga prije nego što i pomisli tebe opet taknuti. Dobro?
Zapravo, kladim se da ako pogodimo prave note,
možda otvorimo vrata njegove tajne jazbine.
Voilà.
Baš si blesav.
Nisi li sad jedan od kul klinaca?
Nisam kul?
To mi je nedostajalo.
Što to?
Tvoj smijeh.
Gotovo.
Odradi svoje, Kate.
Obećavam, prestat ću ispitivati, ali…
Vidiš to, zar ne?
Da.
Gledaj.
Stani.
Jako dobro, Dva.
Jako dobro.
Sada,
koja bi hrabra duša pokušala to isto?
Ja.
-Jedanaest? -Ja.
Upamti, ostani usredotočena.
Nađi energiju.
Osjeti je.
Zašto gubi toliko vremena s njom?
Hej.
Tiho.
Smiju se.
Tebi.
Misle da si slaba.
Pokaži im, Jedanaest.
Pokaži im.
Dobro.
Hajde, pokreni to.
Gubitak vremena.
-Što se događa? -Pada u arest.
Dobro, dosta je. Izvuci je.
Izvuci je!
Zločesta ptičice.
Ispala si iz gnijezda?
Kamo si to pošla?
Hajde.
Budi dobra cura i vrati se na mjesto.
Ili što? Upucat ćeš me?
Mislim da se to KGB-u ne bi svidjelo.
Točno, ne mogu te ubiti.
Ali KGB nije precizirao u kakvom stanju moraš stići.
Ti si krhka roba.
Možeš se slomiti.
Ne ako ja prvo tebe slomim.
Prsti su mi poput strijela.
Ruke su mi poput željeza.
Stopala su mi poput koplja.
Opiri se
i uništit ću te.
Ali okreni ovaj avion
i poštedjet ću ti život!
Pusti ga!
Pusti ga, rekoh!
Prsti su mi poput strijela.
Ruke su mi poput željeza!
Stopala su mi poput koplja!
Što si učinio?
Što?
Rekla sam: „Nemoj ga nokautirati!”
-Mislila sam da ne znaš pilotirati! -Ne znam!
Povuci gore!
I povlačim gore!
-Kao božićne lampice. -Božićne lampice?
Kad je Will bio u Naopakom svijetu,
svjetla
su oživjela.
Vecna je ovdje.
U ovoj kući.
Samo s druge strane.
Mislim da je izašao iz prostorije.
Je li nas čuo?
Vidi li nas?
Slušalice.
Čekaj.
Svi ugasite svjetiljke i raširite se.
Nećemo vidjeti ako ugasimo… svjetiljke.
Isuse Kriste.
Imam ga!
Imam ga.
Imala sam ga.
Mislim da se kreće. Kreće se.
Sranje.
Izgubio sam ga.
Ne, nisi.
To je tavan. Naravno da je to tavan.
Čekajte, ljudi.
Što ako nas vodi u zamku? Ljudi.
Sranje.
Stari, nije ovdje. Zbilja!
Zaveži i nastavi tražiti!
Dustine?
Molim te. Jesi tu?
Nema veze.
Dođi sa mnom.
Ti bokca!
Hej, nakazo!
-Kamo si to pošao? -Sranje.
-Samo… daj… već… jednom… -Bojiš se malo vode? Idemo!
…govno… jedno… malo!
Daj. Moraš mi pomoći, stari.
Hajde. Hajde, govno jedno!
Hajde!
Dovraga!
Ne? Dobro. U redu. Dobro.
Sranje.
Svjetiljke.
Dobro, što se događa?
Hej, ne prilazi, stari! Ne prilazi!
Ne prilazi!
Idemo! Još malo i naš je.
Hej, Patrick.
Patrick!
Patrick.
Hej, Patrick.
Patrick!
Zrak.
Dajte joj zraka, zaboga!
U redu je. Treba vremena da se prilagodiš.
Ali sad si na sigurnom.
Baš nas treniraš. Zbilja želiš ovo ponoviti?
Ne!
Izvanredno.
Ne prilazi.
Ne prilazi, rekoh!
Nisi valjda mislila da će biti tako lako?
Ne razumijem.
Razumijem ja.
Tata?
Kćeri.
Prijevod titlova: Bernarda Komar