Sajnálom, de nem igazán értem.
Pontosan mi történik Hawkinsban? Mi áll a gyilkosságok mögött?
- Ezt próbáljuk kideríteni. - És hol van most Tizi?
- Azt jobb, ha nem tudjátok. - Ez őrület!
Meddig tart a program, amivel Tizi visszakapja a képességeit?
- Hetekig, hónapokig. - Hónapokig?
Addig Harmon és Wallace ügynökök vigyáznak rátok.
- Nem ránk kell vigyázni! - Hanem a barátainkra!
A családom Hawkinsban él!
Mindent megteszek, hogy megvédjem őket.
Addig is nagyon fontos, hogy ne beszéljetek erről senkinek!
Ne már!
- Tudom, hogy nehéz megérteni. - Nem nehéz, lehetetlen.
A kormányban vannak, akik Tizenegyes ellen dolgoznak,
és akik jelenleg is őt keresik.
Nem kockáztathatunk!
Ha híre megy ennek, szabotálni fogják Tizenegyest.
Ha ő veszélybe kerül, akkor a barátaitok is,
meg a családod.
Szóval csak bízzunk abban, hogy maguk a jó fiúk?
Kik is maguk?
Owens barátai.
Tizenegyes bízott bennünk.
Most ugyanezt kérjük tőletek.
Ez a tiéd.
KEDVES MIKE, ÚJRA SZUPERHŐS LESZEK. TIZITŐL
HAWKINS KÖZÉPISKOLA HAJRÁ, TIGERS!
Itt volt.
Pont itt.
Egy álló ingaóra?
Olyan valóságos volt!
Ahogy közelebb mentem, egyszer csak…
- Mi a baj, Max? - Max?
…felébredtem.
Mintha transzba esett volna.
Eddie ugyanezt mondta Chrissyre.
Sajnos ez még nem minden.
Fred és Chrissy Miss Kelley-től kértek segítséget.
Mindkettőjüknek fájt a feje.
Nagyon erős migrénjük volt.
Rémálmok gyötörték őket, nem tudtak aludni.
Leizzadva ébredtek.
És láttak dolgokat.
Rossz dolgokat.
A múltjukból.
Ezek a látomások
egyre rosszabbak lettek, míg végül…
meghaltak.
Vecna átka.
Chrissy fejfájása egy hete kezdődött.
Fredé hat napja.
Nekem öt napja van migrénem.
Ki tudja, mennyi időm van.
Az viszont biztos,
hogy Fred és Chrissy
24 órával az első látomásuk után meghaltak.
Én meg most láttam azt a rohadt órát…
Holnap meg fogok halni.
Maradjatok itt!
- Én vagyok az! - Lucas?
- Én vagyok! - Megőrültél?
- Bocs! - Le is üthettelek volna a lámpával.
Bocs, srácok.
Tizenhárom kilométert tekertem.
Kérek egy percet. Baszki!
- Vörös kód van hatályban. - Mi?
Dustin!
Jason, Patrick és Andy teljesen bekattantak.
Eddie-re vadásznak.
Azt hiszik, te tudod, hol van.
Óriási veszélyben vagy.
Oké. Ez tényleg gáz, de Jasonnél nagyobb bajunk is van most.
A NETFLIX SOROZATA
NEGYEDIK FEJEZET: DRÁGA BILLY!
- Kinyitnád, szívem? - Nem érek rá.
Nyisd már ki!
Ez hihetetlen!
Szia! Lucas itthon van?
Nincs.
Tudod, hol van?
Megbeszéltünk egy találkát…
Veled találkozgat? Nagy visszalépés Max után.
Bocs!
A húga vagy, aki Dungeons & Dragonst játszik, ugye?
Közöd?
Ismered Dustin Hendersont?
Hogy ismerem-e? Ő a bajtársam!
Lucas jó eséllyel épp vele csal meg.
Ja, és ha megtalálod a bátyámat,
üzenem, hogy két napja falazok neki.
Minden nap tíz dolcsi, plusz kamat.
Ez most éppen 7,9%.
Ha még egy hétig ezt tolja, vehet nekem egy Nintendót,
a Duck Hunttal!
Hol van Sinclair?
Hamarosan kiderül.
Átvertek minket, fiúk.
CREEL SZERINT DÉMON ÖLTE MEG A CSALÁDJÁT
Most őszintén,
ti értitek ezt?
- Nem. - Elég egyszerű.
„Egyszerű”, valóban?
Mit nem értesz?
Eddig mindenki belehalt Vecna átkába,
kivéve ez a Victor Creel, akit Nancy talált.
Egyetlen túlélőként tudnia kell, hogyan törjük meg az átkot.
Feltéve, hogy tényleg elátkozták.
Vecna hogy létezhetett az 50-es években? Ez abszurd!
Nem Tizenegyes hozta létre az Átfordított Világot.
Csak kaput nyitott rá.
Az Átfordított Világ valószínűleg évezredek óta létezik.
Lehet, régebbi a dinoszauruszoknál!
- A dinoszaurusz… - Jól van.
De ha az 50-es években nem volt kapu, hogy jutott át Vecna?
- Hogy jut át most? - És miért most?
És akkor? Felbukkan az 50-es években, kinyír egy családot,
aztán beéri ennyivel, és csak úgy felszívódik?
30 évvel később pedig elkezd találomra tiniket ölni? Ez nem áll össze.
Még, hogy „egyszerű”!
Komolyan, Henderson, tanulhatnál némi alázatot!
Bocs.
Szerintetek mit ír?
Aludt egyáltalán?
Miért,
te aludnál?
Jól van,
van egy tervünk.
Nancy haverjainak hála
a Notre Dame Egyetem pszichológiahallgatói vagyunk.
- Ruth. - És Rose.
Ruth?
KRIMINÁLPSZICHOLÓGIA JELES
Jó az átlagod.
Kösz.
Felhívtuk a Pennhurstöt, hogy interjút kérjünk Victor Creellel
a közös szakdolgozatunkhoz.
- Nemet mondtak. - De 3-kor fogad az igazgató.
Már csak el kell érnünk nála, hogy beszélhessünk Victorral.
Talán levehetjük az átkot Maxről.
Erről jut eszembe.
Utánaolvastunk Victor Creelnek, és lenne pár kérdésünk.
Rengeteg kérdésünk.
Reméljük, Victor válaszol majd rájuk.
Várjunk csak!
Hol az enyém?
Nem képzeled, hogy bébicsőszködöm?
Figyelj, ők már nem kicsik, és Max veszélyben van.
- Társaságban kell lennie! - De miért az enyémben?
Úristen, egy Tom Cruise-plakát!
Van egy Tom Cruise-plakátod.
Az tök régi. Csak…
Ne érj semmihez!
Itt semmit se tehetek, Nance.
Segíthetnék az igazgatóval.
Például bevethetném nála a sármomat.
- Csak azt ne! - Ez fájt.
Figyelj, utánanéztem tegnap,
és dr. Hatch
az Amerikai Pszichiátriai Társaság megbecsült tagja
és vendégkutató a Harvardon.
A tudományos világ a mindene.
Meg kell győznünk, hogy nekünk is.
Hogy mi is elköteleződtünk a tudományos pálya mellett.
Ne már! Van benne egy miniatűr balerina.
Úgy érzed, hogy ő elköteleződött a tudományos pálya mellett?
Nem,
de ezen segíthetünk.
Ugye csak viccelsz?
Foglalt. Még mindig foglalt.
Rosszul csináltam? Azt írják, nyomjam meg az egyest, majd a számot…
- Majd később beszélsz a gyerekekkel! - De miért foglalt?
Joyce, vannak helyek, ahonnan el lehet késni.
Például a fogorvostól.
Egy egyéves szülinapjáról, mert tök mindegy, úgyse fog rá emlékezni.
De amikor az ember váltságdíjat megy fizetni,
akkor azt hiszem, elég fontos,
hogy időben érkezzen!
Sajnálom, feszült vagyok.
Azt látom.
Nyugatra menj, az erdőn keresztül! Látsz majd egy templomot.
Abban várd meg Jurijt!
Akkor jelentkeztek?
Igen, tegnap este megérkeztek. Mindjárt találkoznak Jurijjal.
Ha minden jól megy, holnap estére otthon leszel,
és a szexi nőddel vacsorázol.
Ő nem a nőm.
Persze, csak barátként ment meg téged.
Figyelj, amerikai, ne bízz túlzottan ebben az álomban!
Végiggondoltam, és az esélye annak, hogy sikerüljön,
ötven az egyhez.
Nem tűnsz idegesnek, amerikai. Ez igen!
Igazán laza vagy.
Mint Steve McQueen, a Zárkakirály.
Reméljük, nem.
Persze, mert ő mindig visszakerült a zárkába.
Ma jobbnak kell lenned McQueennél!
Meggondoltam magam.
Az esélyed a sikerre
száz az egyhez.
Megint ez a kíváncsiskodó. Hova kéred?
Ne az arcomba!
Persze, szépnek kell lenned a nődnek.
Ő nem a nőm.
Hihetetlen, hogy egy ekkora tömeg ilyen csendes…
Hová mész?
Iszom valamit.
Azt szabad? Vagy hogy működik a házi őrizet?
Nem vagy őrizetben.
Persze.
Önök minket védenek.
Miközben tévéznek.
SURFER BOY PIZZA 30 PERCEN BELÜL AZ OTTHONÁBAN
Szerintem ezt nem gondolták át.
Ha ez hónapokig elhúzódik, és senki se tud elérni minket,
be fognak parázni.
Anyám tuti már most pánikrohamot kapott.
És mi lesz Hawkinsszal? Az a nő „mindent megtesz”.
Mintha bármire képes lenne Tizi nélkül…
Ja.
Hiába nézed, nem lesz más a szöveg.
Igen.
Igen, igazad van.
Tizivel összevesztünk, mielőtt elvitték a zsaruk.
Sose veszekszünk.
Ha mégis, akkor hülyeségeken.
De ez most valahogy komolyabbnak tűnt.
Igazi veszekedés volt.
Olyan, amit nem lehet visszacsinálni.
Talán ki kellett volna mondanom valamit,
mert akkor megkért volna, hogy kísérjem el.
Nem. Figyelj, Mike, hamarosan találkoztok.
Akkor majd elmondod neki, amit most nem tudtál.
Jó?
Igen.
Nem lesz baja.
Hawkins miatt kell aggódnunk. Tizi nem ott van.
Nem bízol Owensben?
Nem. Nem tudom.
Jól bánt velünk és Tizivel, de engem nem tudott megvédeni.
Ti mentettetek meg. Ti.
Megint rajtunk múlik minden.
Mint mindig, nem?
Épp ezért nem maradhatunk itt.
Tegyük fel,
hogy Owens barátai igazat mondtak.
Ha felhívjuk Hawkinst, a hadsereg kapcsol, és veszélybe sodorjuk Tizit.
Oda kell mennünk.
- Hawkinsba? - Hogyan?
Mitől féltek? Ettől a két balektól?
Félálomban tévéznek.
De nincs se autónk, se pénzünk.
Akkor szerzünk egy fuvart.
Egy jó olcsó fuvart.
Elnézést, uram?
Mi az?
Éhesek vagyunk.
Ehetnénk valamit.
Szörfre fel! Itt a Surfer Boy Pizza, Argyle vagyok.
Csak friss alapanyagokat használunk, kivéve az ananászt, ami konzerv.
De attól még ajánlom, hogy kérjenek extra ananászt a pizzájukra!
Azt hiszi, undorító a gyümölcsös pizza?
Előbb kóstolja, aztán kritizálja!
Halló?
- Tudom, hogy néztek. - Mi?
- Kérsz valamit? - Csak lazulunk.
Nem tudom, a tekintetetek a tarkómon hogyan véd meg Vecnától.
- Most rám nézhettek. - Köszi!
Bocs.
Ez a tiéd.
- A tiéd. - Kösz!
És a tiéd.
Ezeket adjátok oda Mike-nak, Tizinek és Willnek.
Ha valaha sikerül elérni őket.
Mit csinálsz? Ne most nyisd ki!
Oké.
Bocs, de mi is ez?
Ez…
egy biztosíték.
Későbbre.
Ha balul sülnének el a dolgok.
Várj! Max, minden rendben lesz.
Nem!
Kérlek, ne nyugtatgass, hogy minden rendben lesz!
Egész életemben ezt mondták, és szinte sose jött be.
Sose jön be.
Persze, hogy engem átkozott el az a seggfej!
Sejthettem volna!
Ezzel elérjük a Pennhurstöt kelet-Hawkinsból?
- Igen, persze. - Mi van kelet-Hawkinsszal?
Nem!
Max! Komolyan. Nem viccelek, oké? Nem viszlek el sehová.
Ha azt hiszed, életem utolsó napján Mike Wheeler pincéjében fogok porosodni,
akkor nagyon tévedsz.
Vagy elviszel, vagy meg kell kötöznöd,
de az kiskorú elrablásának minősül.
És ha megélem a holnapot, esküszöm, beperellek érte.
Nyisd ki!
Nem.
Van ügyvédem.
Henderson, remélem, a turbórádiód elér a Pennhurstig.
PENNHURST ELMEGYÓGYINTÉZET
Nem kapok levegőt, és mindenem viszket ettől az izétől.
A kényelem másodlagos.
Kutatók vagyunk!
Akik a vasárnapi miséről jönnek.
A melltartó, amit adtál, szúrja a mellemet.
Figyelj, bízd rám a dumálást, oké? Megoldható?
Nincs más választásom.
Hamarosan meg fogok fulladni.
Jeles tanulók.
Mind a ketten.
Lenyűgöző!
Ez Brantley professzor ajánlólevele.
Igen, jól ismerem Larryt.
Ismerik a mondást:
„Aki nem tudja, tanítja.”
Igen. Pont ezért vagyunk itt.
Az órákon nem tanulhatunk meg mindent.
Őszintén együttérzek önökkel.
De a látogatásokra komoly szabályok vonatkoznak.
Kérvényezni kell.
Ezután átvilágításon esnek át,
ami alapján dönt a testület.
Látom, csalódottak.
Szívesen körbevezetem önöket.
Az alacsonyabb biztonságú szárnyban a betegekkel is beszélhetnek.
Ez… remekül hangzik.
Csak az a helyzet, hogy egy hónap múlva le kell adnunk a szakdolgozatunkat.
És kifutottak az időből. Kinek a hibájából?
A miénkből, természetesen.
És bocsánatot kérek…
Ne kérj bocsánatot, Ruth! Felejtsd el!
Réges-régen leadtuk a kérvényünket, de elutasították.
Újra leadtuk, újra elutasították.
Végső kétségbeesésünkben jöttünk ide.
Én és… Nem kapok levegőt ebben az izében.
Lehet, ki kéne menned levegőzni, Rose.
Lehet, tényleg ki kéne, mert kezdem úgy érezni, Ruth,
hogy hiba volt idejönni.
Kiütéseim vannak. Fáj a mellem.
Elmondom az igazságot, Anthony. Hívhatom így?
Ezek nem az én ruháim. Kölcsönkértem őket, hogy biztosan komolyan vegyen minket.
Mert ezen a pályán senki se veszi komolyan a lányokat.
Talán nem vagyunk elég meggyőzőek. De hadd meséljek el valamit!
1978-ban egy nyári táborban voltam.
És a csapatvezetőm, Drew elmesélte nekünk
a Victor Creel-mészárlás történetét.
A kis Petey McHew… Emlékszel rá, ugye, Ruth?
Persze.
A kis Petey McHew azonnal zokogni kezdett.
Alig kapott levegőt.
A többi táborlakóval együtt hetekig nem tudtam aludni.
De nem a félelemtől. Nem hagyott nyugodni a kérdés,
hogy mi késztet valakit egy ilyen szörnyűségre?
A többi gyerek űrhajós, kosaras vagy rocksztár akart lenni.
Én ön akartam lenni.
Ön akartam lenni. Ezért bocsássa meg, ha mindent bevetek,
beleértve ezt a nevetséges ruhát,
hogy beszélhessek azzal, akinek köszönhetem a szenvedélyemet,
és megtudjam, hogyan működik a beteg,
de lássuk be, lebilincselő agya.
Valóban nincs hivatalos engedélyünk,
de ne mondja nekem, hogy a bőgőmasina Petey McHew
nem mehetett volna bármikor be Victorhoz, ha szépen kéri,
mert mindketten tudjuk, hogy de.
Tíz perc Victorral.
Csak ennyit kérek.
Kiugrom fél órára.
JURIJ LÉGHORGÁSZAT
Ha valami balul sülne el, jobb, ha tudod, hogy már fekete öves karateka vagyok.
Hahó?
Ha…
Kik maguk?
Jurijt keressük.
Minek keresik?
Hát az…
Magánügy. Itt van?
Sajnálom!
Nem tudom, hogyan mondjam el,
de elkéstek.
- Mi? - Látják ezeket a sérüléseket?
Jurij jegesmedvéket ment megfigyelni.
A medvék bejutottak a gépbe,
kirángatták Jurijt, és megölték.
- Ne! - De.
És imádta a medvéket.
Összetörték a szívét.
Vagy inkább széttépték,
a mancsaikkal.
Elhitték! Rászedtem magukat.
Én vagyok Jurij.
- Maga Joycey? - Csak Joyce.
- És maga? - Murray.
- Murray? - Igen.
Jurij, Murray.
- Rímelünk. - Igen, hallom.
Negyvenezer dollár, ahogy kérte.
Imádom a reggeli pénz szagát.
Értem.
Remélem, nem gond, ha megszámolom.
Maguk kedves, megbízható embereknek tűnnek.
De a bátyám is annak tűnt,
aztán lenyúlta a feleségemet.
Szegénykém, biztos fázik.
Igyanak kávét! Frissen főztem.
Ez eltarthat egy ideig.
Mit bámulsz?
Hallod? Téged kérdezlek!
Mozgás, seggfej!
Őrült amerikai!
Hé! Vissza!
Vissza!
Eltört…
Nem tudok dolgozni.
Maradj ott!
Hol az amerikai?
Vigyázz magadra, amerikai!
Mégis hová mész, amerikai?
Állj fel!
Kezeket fel!
A fészerbe! A fészerből jött!
Kinyitni!
Nyisd ki az ajtót!
Nyomjátok! Gyorsan!
Futás!
Ott van!
Nem juthat el a fákig!
Száz az egyhez.
Itt rohadjak meg!
- Siess, Mayfield! - Húsz másodperc az egész.
Raktál elemet abba az izébe, ugye?
Ezt nem is méltatom válaszra.
- Igen, van benne elem. - Remek.
APA NAGYI
ANYA
Anya!
Drágám! Azt hittem, a barátaiddal vagy.
Igen, velük vagyok.
Te nem dolgozol?
Mr. Bradley korábban elengedett. Megcsinálok pár dolgot itthon.
Hagytam bent pár levelet.
Neked, a nagyinak és Jack bácsinak.
És apának.
Ha megtalálod.
Leveleket? Nem értem.
Én csak…
A gyilkosságokkal meg minden…
Tudom, hogy hülyeség, de belegondoltam,
hogy mi van, ha bajom esik.
Max, kicsim! Nem fog bajod esni.
Tudom. De ha mégis…
Annyi mindent el akarok mondani nektek.
- Megígéred, hogy kiosztod a leveleket? - Megijesztesz.
- Nem akartam. - Történt valami?
- Nem. - Biztos?
Igazad van, biztos minden rendben lesz. Butaság az egész.
Jaj, Max, kicsim!
Minden rendben.
Nem lesz semmi baj.
Megígérem.
Csak azt kapod, amit érdemelsz.
Anya, engedj el!
Anya? Engedj el!
Maxine!
Azt hitted, hogy pár levéllel jóvá teheted a dolgokat?
Mindent elrontottál.
Billy!
Az időd hamarosan lejár.
Engedj el!
Ez több volt 20 másodpercnél.
Hé, jól vagy?
Igen. Induljunk!
- Történt valami? - Mehetnénk végre?
Ez itt a kertünk. Gyönyörű, nem igaz?
Naponta két órát tölthetnek a szabadban.
Nem szöknek meg?
Megtehetnék.
De a legtöbbjük nem akar.
Szeretnek itt lenni.
A zeneszobát nagyon szeretik.
A zene nyugtatóan hat a megbomlott elmére.
A megfelelő dal,
főleg, ha személyesen kapcsolódnak hozzá,
rendkívül ösztönzően hat.
De sajnos vannak olyanok, akik gyógyíthatatlanok.
BŰNÜGYI OSZTÁLY BELÉPÉS CSAK ENGEDÉLLYEL
Dr. Hatch, esetleg lenne arra lehetőség,
hogy egyedül beszéljünk Victorral?
Egyedül?
Nagyon örülnénk a kihívásnak, hogy egyedül beszéljünk vele,
az ön szakértelmének a védőhálója nélkül.
Ez biztos lenyűgözné Bradley professzort.
Bradley? Nem ismerek Bradley professzort.
Brantley! Arra…
Arra gondolt.
Nem azt mondtam? Mit mondtam?
Elnézést, néha felcserélem a szavakat.
Csak nagyon izgulok. Vagyis izgatott vagyok.
Alig várom, hogy beszélhessek Victorral!
Ha lehet, esetleg egyedül?
Igen.
Miért is ne?
Néha áthághatjuk a szabályokat.
Úgyis sürgősen ellenőriznem kell valamit…
Persze.
Tartsa szemmel őket!
- Köszönjünk, dr. Hatch! - Köszönjük!
Ne ijesszék meg!
Ne érjenek hozzá!
Ne adjanak neki semmit!
Legalább másfél méterre álljanak a rácstól!
Tűnjetek el!
Megértették?
- Igen, uram. - Igen.
Victor!
Szerencséd van.
Látogatóid vannak.
Nagyon csinosak.
Ma nem túl beszédes.
Jó mulatást!
Victor?
Nancy vagyok.
Nancy Wheeler.
És ő itt…
Robin Buckley.
- Lenne pár kérdésünk. - Nem beszélek újságírókkal. Hatch tudja.
Nem újságírók vagyunk.
Azért vagyunk itt,
mert hiszünk önnek.
És mert segítenie kell nekünk.
Bármi is ölte meg a családját,
most visszatért.
- Be is pakoltál? - Valójában ki se pakoltam.
Köszönöm.
Mit?
Hogy összevakartál. Belesüppedtem az önsajnálatba.
Ezt nem mondtam.
Nem volt rá szükség.
- Ami az elmúlt napokat illeti… - Nem kell beszélni róla.
Seggfej voltam Tizivel. Megérdemeltem…
Nem.
Nem érdemeltél semmit.
Az az igazság, hogy az elmúlt év nagyon fura volt.
Max, Lucas és Dustin nagyon jó fejek.
Jó barátok, csak…
Hawkins nem a régi nélküled.
Túl sokat aggódtam Tizi miatt,
és úgy érzem, hogy elveszítettelek téged.
Ez így érthető?
Fogalmam sincs, mi vár ránk.
De bármi is legyen, segítenünk kell egymást.
Egyszerűbb lesz egy csapatként.
Barátokként. Legjobb barátokként.
Szuper.
- Ez gyors volt. - 30 percen belül.
- Készen álltok? - Igen.
Megjött a pizza. Nyitom.
Jövök már, nyugalom. Jézusom!
Üdv!
- Ez mi volt? - Basszus!
Maradjatok itt!
Vissza!
- Mi az? - Vissza!
- Basszus! - Azonnal mennünk kell!
- Basszus! - Gyerünk! Futás!
Mozgás!
Basszus!
Kövessetek!
Mi folyik itt?
Maradjatok ott!
Hasra!
Fussatok, míg lövök!
Bulit szerveztél, Byers, és nem is szóltál?
Ez nem jófejség.
Egyáltalán nem jófejség, haver!
Állj meg!
- Gyerünk! - Mi folyik itt?
- Nyomás! - Az igazi vér, tesó?
- Indíts! - Jól van, oké.
Úristen, miért van nála pisztoly?
- Indíts! - Ja, igen!
Kilencszáz.
Negyvenezer.
Ez igen, mind megvan!
Most magán a sor!
Hozza el Hoppert!
El fogom hozni. De előbb felhívom Enzót.
Ha a barátjuk meghalt,
nem vesztegetem rá a kerozint.
Csak viccelek. Biztos nem halt meg.
De azért ellenőrzöm.
Nem tetszik ez a fazon.
JIF KRÉMES MOGYORÓVAJ
Antonov, telefonon keresnek.
Most szökött meg egy rab!
Azt mondják, sürgős.
Halló?
Enzo! Itt Jurij.
Miért hívsz itt? Megőrültél?
Tudom, sajnálom. Csak szólni akartam,
hogy megváltozott a terv.
Mi? Mi történt?
Most beszéltem
a feletteseddel.
Hasznos hívás volt.
Kiderült, hogy a szökött rabok elég sokat érnek.
Ezért arra gondoltam, hogy megtartom a negyven rugót, és így is keresek pénzt.
Nem erről volt szó.
De Jurij így jobban jár, nem igaz?
Tudod, mi ér egy szökött rabnál is többet?
Egy korrupt őr.
Mit tettél?
És a legtöbb pénzt
az olyan amerikaiakért adják, akiket keres a KGB.
Viszlát, Enzo!
Sajnálom, szegénykém.
Túl erős volt a kávé?
Ne aggódj!
Hamarosan együtt lehetsz az amerikai barátoddal.
Nagyon hamarosan.
Itt fordulj le!
Itt?
ROANE HILL TEMETŐ
- Max? - Lucas, kérlek várj a kocsiban!
Max, várj! Kérlek!
Hallgass meg, jó?
Tudom, hogy történt valami anyukádnál.
Vecna volt az?
Mondtam, hogy jól vagyok.
Jó?
Már amennyire jól lehet az, akire szörnyű halál vár.
Max…
ugye tudod, hogy én itt vagyok? Ugye?
Igen, tudom.
Akkor miért rázol le állandóan?
Figyelj,
nekem nem kell levél.
Nem kérek levelet.
Csak beszélj velem!
A barátaiddal!
Itt vagyunk neked.
Én is itt vagyok.
Jó?
Itt vagyok.
Várj a kocsiban, sietek.
A barátunk afféle transzként írta le, amikor támad.
Mint egy éber rémálom.
Ezért gondoljuk, hogy ő a következő áldozat.
Hasonlít ez egy kicsit is arra, ami a családjával történt?
Victor!
- Tudom, hogy nehéz… - Semmit se tudtok!
Igaza van.
Nem tudjuk. Ezért jöttünk ide.
Hogy többet tudjunk meg, és megértsük.
Tudnunk kell, hogyan érte túl azt az estét.
Túléltem?
Ezt nevezitek túlélésnek?
Szerintetek túléltem?
Higgyétek el,
én továbbra is a pokolban élek.
Tizennégy éve tértem vissza a háborúból.
A feleségem egy nagyobb összeget örökölt,
amiből vehettünk egy új házat, és új életet kezdhettünk.
Nem megmondtam?
Ez lenyűgöző!
Olyan, mint egy tündérmesében!
Ez egy álom!
Ne fuss, Alice!
Olyan nagy!
Ez jó lesz.
Igen.
- Csodálatos otthon volt. - Igen.
Alice szerint tündérmesébe illett.
Alice?
A lánya, ugye?
Igen.
De Henry,
a fiam,
nagyon érzékeny fiú volt.
Ő érezte, hogy valami nincs rendben.
Egy hónapig volt nyugtunk a házban.
Aztán elkezdődött.
Elpusztult állatok
megcsonkítva, megkínozva kerültek elő a ház körül.
Nyulak, mókusok, csirkék, még kutyák is.
A rendőrség vadmacskára gyanakodott.
De ez nem egy vadmacska műve volt.
Ezt a gonosz tette.
Egy gonosz, ami se nem állati, se nem emberi.
Aki ezt tette,
a Sátán ivadéka volt.
Egy démon.
És közelebb volt hozzánk, mint hittem.
Victor!
A családom egyre többször tapasztalta
a démon jelenlétét.
Rémálmok.
Éber, valóságos rémálmok.
Úgy tűnt, a démon élvezi, hogy kínozhat minket.
Még szegény ártatlan Alice-t is.
Alice!
Semmi baj, drágám. Minden rendben. Gyere!
Hamarosan én is megéreztem a jelenlétét.
Elvégre minden gonosznak
kell egy otthon.
És bár nem volt rá ésszerű magyarázatom,
éreztem a démont,
ami nem tágított mellőlem.
Meggyőződésem lett, hogy ott bujkált,
ott fészkelt valahol
a házunk egyik sötét zugában.
Elátkozta a városunkat.
Elátkozta az otthonunkat.
Elátkozott minket.
Pontos idő, időjárás, és…
Virginia volt az első áldozat.
Ki akartam vinni a gyerekeket, hogy megmentsem őket.
Gyerünk már!
Gyerünk!
Creel!
Creel! Mi a fene történt itt?
De hirtelen újból Franciaországban voltam, a háborúban.
Egy emlék volt.
Azt hittem, német katonák vannak a házban.
Parancsot adtam az ágyúzására.
Tévedtem.
Ez a démon kigúnyolt.
Biztos voltam benne, hogy velem is végez,
ahogy előtte végzett Virginiával.
De aztán…
meghallottam
egy másik hangot.
Először azt hittem, egy angyal szól.
Követtem őt,
míg hirtelen egy még rosszabb rémálom tárult elém.
Amíg távol voltam,
a démon eljött a gyermekeimért.
Henry nem sokkal később kómába esett.
Egy héttel később halt meg.
Megpróbáltam utánuk menni.
Megpróbáltam.
Hatch elállította a vérzést.
Nem hagyta, hogy utánuk menjek.
Ki volt az angyal, akit követett?
Victor?
Victor!
Olyan volt, mint gondolták?
Érdekes beszélgetést folytattam Brantley professzorral.
Az irodámban beszélhetünk róla,
míg megvárjuk a rendőrséget.
WILLIAM HARGROVE ÖRÖKRE TOVÁBB ÉL A SZÍVÜNKBEN
„Drága Billy! Nem tudom, hallasz-e engem.
Két évvel ezelőtt azt mondtam volna, hogy képtelenség,
de akkor még nem tudtam a párhuzamos dimenziókról és a szörnyekről.
Azóta kiderült, hogy semmit se tudok.
Sok minden történt, mióta elmentél.
Apád teljesen szétesett.
Anyukámmal sokat veszekedtek.
Csúnyán.
Apukád nem bírt itt maradni nélküled.
Ezért elment.
Nem hagyott sok mindent anyára.
Anya most két állásban dolgozik, és egy csodás lakókocsiparkban lakunk.
Összességében amióta elmentél,
minden
teljes katasztrófa.
A legrosszabb, hogy nem mondhatom el, miért mentél el.
Hogy megmentetted Tizit.
Hogy megmentettél engem.
Újra és újra látom azt a jelenetet.
Néha elképzelem, hogy odafutok hozzád,
és elrántalak.
Elképzelem, hogy ha ezt megtettem volna,
még mindig itt lennél.
És minden…
minden újra rendben lenne.
Elképzelem, hogy mi…
jóban lettünk volna.
Barátok lennénk,
mint az igazi testvérek.
Tudom, hogy butaság.
Utáltál engem.
És én is téged.
De arra gondoltam, hogy megpróbálhatnánk újra.
De nem ez történt.
Én csak…
ott álltam,
és néztelek.
Próbáltam boldog lenni.
Normális.
De azt hiszem,
egy részem nekem is meghalt aznap.
Ezt senkinek se mondtam el.
Nem lehet.
De neked el kellett mondanom. Amíg még nem késő.
Ha egyáltalán hallasz engem.
Remélem, hallod!
Sajnálom!
Annyira sajnálom, Billy!
Szeretettel, az idegesítő húgod, Max.”
Max!
Na jó, elég volt.
- Várj még, Steve! - Eleget vártam.
Elég volt. Pereljen be, ha akar.
Max!
Ideje indulni, oké?
Max?
Max!
Ezekre a szavakra vártam, Max.
Régóta erre vártam.
Ébresztő!
Max, ébredj fel!
- Valami baj van. - Max!
Srácok!
Max!
Gyerünk, térj magadhoz!
De nem mondtál el mindent, igaz?
Szerintem van egy részed,
valahol mélyen,
ami a halálomat akarta.
Talán meg is könnyebbültél.
Örültél.
Billy, ez nem igaz.
Azért álltál ott mozdulatlanul, ugye, Max?
Semmi baj, most már bevallhatod.
Nincs több hazugság. Nincs több bujkálás.
Ez nem igaz!
- Esküszöm. - Azért van lelkifurdalásod.
- Nem! - Ezért hanyagolod a barátaidat.
- Elzárkózol a világtól. - Nem.
És ezért van, hogy késő éjjel
néha szeretnél utánam jönni.
Követni engem a halálba.
- Azért vagyok itt, Max. - Nem.
- Hogy véget vessek a szenvedésednek. - Nem!
Eljött az idő, Max.
Itt az idő,
hogy csatlakozz hozzám.
Max, ki kell jutnod onnan! Hallod?
- Max! - Gyere vissza!
Hívd fel Nancyéket! Gyerünk, hívd őket!
Basszus!
Nancy? Robin? Hallotok? Vörös kód! Vétel!
Robin!
Nem érti. A barátaink veszélyben vannak.
Ezek után mégis, hogy higgyek el bármit is?
Ez az igazság.
Majd a rendőrségnek elmondhatják.
- Mozgás! - Eresszen!
Victor házában minden bekapcsolt a támadáskor,
de ő a zenét emelte ki.
Azt mondta, zene szólt.
És amikor az angyalról kérdeztük, dúdolni kezdett.
Hunyd le a szemed, édes…
- Ezt ismerem! - Ella Fitzgerald.
- Az angyal hangja. - Igen.
Hatch szerint a zene oda is eljut, ahová a szavak már nem.
Lehet, hogy ez a mentőöv.
- Attól ébredt fel. - Egy próbát megér.
- Szerintem sikerülhet. - Mi?
Irány a kocsi!
Nekem rémes a mozgáskoordinációm.
Fél évvel később tanultam meg járni, mint mások.
- Csak kövess! - Úristen, ne!
- Hé! - Gyertek vissza!
A cipőd, Hamupipőke!
Megállni!
Gyerünk!
Úristen!
Nem bújhatsz el előlem, Maxine.
Elfogni!
Gyerünk!
- Megállni! - Ott vannak!
- Gyerünk! - Megállni! Szálljatok ki!
Szálljatok ki!
Azt a kurva!
Tényleg furán futsz.
Robin, hol vagytok? Vörös kód! Ismétlem, vörös kód!
Dustin, itt Robin, vétel.
Basszus, végre!
Kérlek, mondd, hogy rájöttetek valamire!
Lucas!
Dustin!
Lucas, kérlek, segíts! Dustin!
Max, gyere vissza!
- Hallasz… - Srácok!
- Mi ez? - Mi a kedvenc száma?
- Miért? - Robin szerint, ha…
Túl hosszú elmagyarázni. Melyik szám az?
Mit keresel itt, Max?
Gyere vissza hozzám!
Hogy tetszenek, Max?
Szeretnél csatlakozni hozzájuk?
Basszus!
Ne!
- Gyerünk! - Oké!
- Melyik az? - Ez!
Mi a kedvenc dala?
- Melyik az? - Ez itt! Megvan.
- Add ide! - Gyerünk!
- A fülhallgatót! - Most!
Max!
Max! Ébredj fel!
Max!
Itt vagyunk, Max!
- Gyerünk, Max. - Nem tudnak segíteni.
Nem véletlenül
bújsz el előlük.
- Max! - Ébredj fel!
Neked
itt a helyed, velem.
Te nem vagy itt.
De, nagyon is itt vagyok, Max.
Itt vagyok.
Max!
Nem kérek levelet.
Itt vagyunk neked.
Én is itt vagyok.
Max!
Itt vagyok, Max!
Semmi baj!
Azt hittem, elveszítettünk.
- Még itt vagyok. - Jézusom.
Még itt vagyok.
A feliratot fordította: Miklósi Zsuzsa