‫- רות', נבדה -‬
‫סאם.‬
‫- סאליבן -‬
‫לא היה שום זכר לתוקף.‬
‫אין חבלות.‬
‫אין סימני מאבק.‬
‫זה כאילו התוקף שלה היה רוח רפאים.‬
‫זה מזכיר לך משהו, דוקטור?‬
‫לא, זה לא מזכיר לי כלום.‬
‫אתה בטוח?‬
‫למה אתה פה?‬
‫באמת.‬
‫כדי לשמוע את דעתך.‬
‫פיטרו אותי, למקרה ששכחת.‬
‫ממשלה זרה פלשה למדינה שלנו, תחת השגחתך.‬
‫היו חייבות להיות השלכות.‬ ‫אתה ודאי מבין את זה.‬
‫אני מבין שמשהו קורה בעיירה הזאת‬
‫שאף אחד לא מבין לחלוטין.‬
‫ואני גם מבין שכוח צבאי הוא לא התשובה.‬
‫אז מה התשובה, דוקטור?‬
‫עוד מדענים?‬
‫כי אנשים מעולם המדע,‬
‫אנשים כמוך, יצרו את הבעיה הזאת מלכתחילה.‬
‫ניתן לקשור את כל מה שקרה בהוקינס‬ ‫לחיית המחמד של ברנר.‬
‫אתה לא מסכים?‬
‫ד"ר ברנר אימן אותה לדבר הזה בדיוק.‬
‫התנקשויות מרחוק.‬
‫מה שאתה מציע הוא בלתי אפשרי.‬
‫כן?‬ ‫-אילבן מתה.‬
‫אני לא משוכנע בכך.‬ ‫-אז איפה היא הייתה כל הזמן הזה?‬
‫יש שמועות שהיא חיה‬
‫ומקבלת עזרה ממישהו מבפנים.‬
‫אתה אומר שאני עוזר לה? זה מה שאתה אומר?‬
‫אם הייתי רוצה לפטפט, דוקטור,‬ ‫הייתי מרים טלפון.‬
‫עכשיו, אתה יכול להקל עלינו‬ ‫ולהגיד לנו איפה היא, או…‬
‫שנוכל לעשות את זה בדרך הקשה.‬
‫קדימה!‬
‫למה אתה לוקח את הקופסה הזו?‬
‫אלה עבודות ביה"ס הישנות של פיטר.‬
‫אתם לא צריכים אותן. היי!‬
‫אני מדברת אליך!‬
‫סאם, תעשה משהו.‬
‫אני רוצה לדעת על כל מה שהוא עשה‬ ‫ועם מי הוא דיבר בשנה האחרונה.‬
‫ואם יהיה לנו מזל,‬
‫הוא יוביל אותנו ישירות אל הילדה.‬
‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫- פרק 3: המפלצת וגיבורת-העל -‬
‫- גלגיליות -‬
‫תוכלי לומר לי את שמך?‬
‫אנג'לה.‬ ‫-אנג'לה.‬
‫את יודעת איפה את, אנג'לה?‬
‫רינק-או-מניה, נראה לי?‬ ‫-רינק-או-מניה. טוב מאוד.‬
‫מה כואב לך, מתוקה?‬ ‫-הראש.‬
‫כואב לך הראש?‬
‫והאף.‬
‫אני לא יכולה לנשום.‬
‫תנסי לנשום נשימות עמוקות…‬
‫תנשמי לאט בשבילי, בסדר?‬
‫זהו זה.‬
‫אני יודע שזה הרבה דם,‬ ‫אבל את תהיי בסדר, אנג'לה.‬
‫אני לא חושבת.‬ ‫-אני מבטיח.‬
‫אני רק צריך שתעני על עוד כמה שאלות, בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫ב‬‫סדר.‬
‫לא.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אני יודע שזה, כאילו, מצער,‬
‫אבל מלכת הנשף לעתיד תהיה בסדר.‬
‫כלומר, אלה רק גלגלים מגומי.‬
‫פלסטיק.‬
‫לא פלסטיק קשיח. רק…‬
‫מהסוג הרך.‬ ‫-לגמרי.‬
‫אבל תהית פעם‬ ‫למה הגלגלים לא עשויים מעץ, אחי?‬
‫או ממתכת?‬
‫כדי שאנשים לא ייפגעו כשיחטפו.‬
‫כן, כי זה קורה יותר ממה שאתה חושב.‬
‫תקיפות בעזרת גלגיליות.‬
‫בנאדם. היי, לפחות זה לא היה החלקה על הקרח.‬
‫האף היה נחתך לחלוטין.‬
‫זה יכול היה להיות הרבה יותר גרוע.‬ ‫-הרבה יותר גרוע.‬
‫בראייה כוללת, זה היה רק בליפ קטן.‬
‫זאת מילה מצחיקה, אחי.‬
‫"בליפ."‬ ‫-"בליפ."‬
‫אמא?‬
‫תראו, תראו! אתם ממש חגיגה לעיניים.‬
‫היי, מורי.‬ ‫-אתם אוהבים ריזוטו, ילדים?‬
‫כן.‬
‫אז אני נוסע בכביש איי-5,‬ ‫בדרכי לפגוש לקוח בוונטורה,‬
‫אני מחפש מלון דרכים ללילה,‬
‫ופתאום, בום! זה הכה בי.‬
‫"משפחת באיירז לא עברה לגור כאן?"‬
‫עולם קטן, נכון? זה עולם קטן.‬
‫אז חשבתי, "היי, יודעים מה?‬
‫למה שלא אקפוץ להגיד שלום לחבריי הוותיקים?"‬
‫זה כל כך מתוק מצידך.‬
‫מתוק מצידכם לארח אותי.‬
‫והוא גם מבשל.‬
‫ומנקה. ממש עקרת בית קטנה.‬
‫אתה צריך להישאר.‬
‫זה מפתה, ג'ויס,‬ ‫רק שאת יודעת, יש לך את ה…‬
‫נכון, נסיעת העבודה הזאת.‬
‫איזו נסיעת עבודה?‬
‫אלוהים, כמעט שכחתי לספר לכם.‬
‫צץ משהו בעבודה…‬ ‫-אתה יכול להעביר לי את שמן הזית?‬
‫זה יין.‬
‫…ומסתבר שאני צריכה לנסוע לכנס מחר. באלסקה.‬
‫אלסקה?‬ ‫-מחר?‬
‫מטורף, נכון?‬
‫שם הם ממוקמים. הזוג בריטניקה.‬
‫ג'ואן ובריאן בריטניקה.‬
‫אז אסקימואים עדיין גרים באיגלו,‬
‫או שהם נטשו את זה לגמרי‬ ‫ועברו לגור בפרוורים?‬
‫מי זה?‬
‫אז, ג'ונתן,‬
‫זה אומר שאתה תצטרך,‬ ‫אתה יודע, לקחת פיקוד בהיעדרי.‬
‫כן.‬ ‫-רגע.‬
‫מה?‬
‫מה קורה?‬
‫אמא שלך נוסעת לאלסקה.‬
‫את נוסעת לאלסקה?‬
‫מה קורה באלסקה?‬ ‫-הזוג בריטניקה גר שם.‬
‫הזוג בריטניקה?‬
‫ג'ונתן, מה הבעיה שלך?‬
‫אני חושב שאני יודע מה הבעיה שלו.‬ ‫-פשוט היה לנו יום ממש מלחיץ.‬
‫לחץ, מה?‬
‫ילדה אחת חטפה בראש ברחבת הגלגיליות.‬
‫חטפה?‬ ‫-כן, אחת מתקיפות הגלגיליות האכזריות האלה.‬
‫תקיפת גלגיליות?‬ ‫-כן, אבל לא מחליקיים להחלקה על הקרח.‬
‫זה היה עם גלגיליות מפלסטיק.‬ ‫-לא, זה היה גומי.‬
‫גומי.‬
‫יודעים מה? אני לא בטוח.‬
‫בכל אופן, נראה שהיא תהיה בסדר.‬
‫היא בסדר גמור.‬ ‫-היא לא נראתה בסדר.‬
‫אל. לא תסיימי את ה… מה…?‬
‫מה קורה, חבר'ה?‬
‫טוב, אני חש מתח.‬
‫זה הריזוטו? כולם שונאים אותו?‬
‫ממש לא. לא, הוא מדהים.‬
‫הריזוטו הזה קטלני, אחי.‬
‫עדיין אין לי מושג מי הוא.‬
‫מה עשית?‬
‫אנג'לה!‬
‫מה עשית?‬
‫- מגבלת מהירות 69 -‬
‫הוא יראה את כל זה ואותנו?‬
‫הוא יעשה במכנסיים ויבכה לאמא שלו.‬ ‫הוא לא לוחם.‬
‫אני מקווה שהוא ינסה לעשות משהו.‬ ‫זה ייתן לי תירוץ.‬
‫כן, לעזאזל.‬
‫תראו מי החליט להצטרף אלינו.‬
‫מה אתם עושים?‬
‫אנחנו מצטיידים.‬
‫מתכוננים לציד.‬
‫היי, בנאדם. תירגע.‬
‫אנחנו לא רוצחים כמו אדי.‬
‫אנחנו רק רוצים לדבר איתו.‬
‫לגרום לו להודות במעשה.‬
‫כן, שיחה ידידותית קטנה בין שכנים.‬
‫היי.‬
‫לא הכרת את כריס.‬
‫אם זה לא מתאים, אתה יכול ללכת הביתה.‬ ‫לא נשפוט אותך.‬
‫עדיין תהיה אחד משלנו, בסדר?‬
‫לא.‬
‫אני בסדר.‬
‫אני רוצה לעזור.‬
‫בסדר.‬
‫בואו נלך לתפוס פריק.‬
‫חרא.‬
‫אוי, חרא.‬
‫אלוהים…‬
‫שירות משלוחים.‬
‫אז יש לנו חדשות טובות וחדשות רעות.‬
‫מה אתה מעדיף?‬ ‫-קודם את הרעות, תמיד.‬
‫- דגני דבש -‬
‫טוב, החדשות הרעות.‬ ‫האזנו למוקד משטרת הוקינס עם הסריברו שלנו,‬
‫והם מחפשים אותך בוודאות.‬
‫בנוסף, הם די משוכנעים שהרגת את כריסי.‬
‫כאילו, משוכנעים במאה אחוז.‬
‫והחדשות הטובות?‬ ‫-השם שלך עדיין לא פורסם.‬
‫אבל אם אנחנו גילינו, האחרים יגלו בקרוב.‬
‫וברגע שזה יתגלה, כל העולם והאמא השטחית שלו‬
‫יחפשו אותך.‬
‫לצוד את הפריק, נכון?‬
‫בדיוק.‬ ‫-חרא.‬
‫אז לפני שזה יקרה,‬
‫צריך למצוא את וקנה,‬ ‫להרוג אותו ולהוכיח את חפותך.‬
‫זה הכול, דסטין? זה הכול?‬
‫כן, זהו זה, פחות או יותר.‬
‫תקשיב, אדי,‬
‫אני יודעת שמה שדסטין אומר‬ ‫נשמע מופרך לחלוטין,‬
‫אבל כבר עברנו משהו דומה בעבר.‬
‫כלומר, הם עברו את זה‬ ‫כמה פעמים, ואני פעם אחת.‬
‫שלי היה מבוסס על בשר ודם,‬ ‫ושלהם היה יותר קשור לעשן,‬
‫אבל בשורה התחתונה,‬ ‫ביחד, אני חושבת שאנחנו מסוגלים.‬
‫אנחנו בד"כ מסתמכים על ילדה עם כוחות על.‬
‫אבל הם נעלמו, אז…‬ ‫-אז טכנית אנחנו יותר ב…‬
‫סוג של…‬ ‫-שלב סיעור המוחות.‬
‫סיעור מוחות.‬
‫אין סיבה לדאוג.‬
‫חרא.‬ ‫-‬‫היריעה.‬
‫ואחרי שדיברת עם ויין, מה קרה?‬
‫- משטרה -‬
‫שמעתי נביחות מהכלב, ואז…‬
‫הוא פשוט נעלם.‬
‫ראית מישהו אורב?‬ ‫מישהו שנראה כאילו הוא לא אמור להיות שם?‬
‫לא. לא היה שם אף אחד.‬
‫"אף אחד…"‬ ‫-וכבר אמרתי את זה לשוטר דניאלס.‬
‫בדקת את ויקטור קריל?‬
‫סליחה, מה זה?‬ ‫-ויקטור קריל.‬
‫ויין הכניס לה לראש שהמשוגע הזקן עשה את זה.‬
‫ויקטור מאחורי סורג ובריח.‬ ‫אל תדאגי לגביו, בסדר?‬
‫עכשיו, אמרת שבפעם האחרונה שראית את פרד,‬
‫הוא היה ליד שולחנות הפיקניק.‬
‫אני צודק?‬
‫גברת וילר.‬
‫הוא היה ליד שולחנות הפיקניק, זה נכון?‬
‫גברת וילר?‬
‫האם שולחן הפיקניק מצלצל מוכר?‬
‫חבר'ה, מציגים את‬ ‫"תרגיל לשוטרים מתחילים 3" ב-16:00.‬
‫יכול להיות נחמד.‬
‫אולי פשוט נישאר בבית היום.‬
‫מה העניין?‬
‫אתם מתכוונים להתבאס כל החופשה?‬
‫אף אחד לא מתבאס.‬ ‫הסרט הזה אמור להיות מעפן.‬
‫זה…‬
‫היי, אל.‬
‫הכנתי לך ופלים, אבל הם מתקררים.‬
‫זה מגניב. הבקתה של הופ, נכון?‬
‫אז אנחנו לא נדבר על זה?‬
‫על מה?‬
‫לא יודע, אולי על אתמול, או…‬
‫על הכול.‬
‫אין מה להגיד.‬
‫כן, אני מניח…‬
‫אני מניח שאני רק קצת…‬
‫אני מניח שאני לא ממש מבין.‬
‫למה לא סיפרת לי מה קורה פה? כלומר,‬
‫את יודעת שאני לא בדיוק‬ ‫מר פופולריות בבית.‬
‫כלומר, ראית את זה.‬
‫הציקו לי כל חיי.‬
‫אני מכיר את זה.‬
‫לא.‬
‫אתה לא.‬
‫טוב‬‫.‬
‫מה אני לא מבין?‬
‫אני שונה.‬
‫אני לא שייכת.‬
‫את מתכוונת, לא שייכת ללנורה?‬
‫לשום מקום.‬
‫בחייך, את לא באמת מאמינה בזה.‬
‫כולם מסתכלים עליי כאילו…‬
‫כאילו אני מפלצת.‬
‫הם לא מכירים אותך.‬
‫אתה גם חושב שאני מפלצת.‬
‫מה?‬
‫אתמול.‬
‫איך שהסתכלת עליי.‬
‫פחדת ממני.‬
‫לא. זה לא נכון.‬
‫הייתי מופתע.‬
‫אולי הייתי קצת נסער באותו הרגע, אבל…‬
‫אני מצטער. לא ידעתי מה לעשות.‬
‫כלומר, זה היה כל כך מטורף.‬ ‫זה קרה כל כך מהר.‬
‫אבל זה לא משנה שום דבר. זה לא חשוב.‬
‫כל כך אכפת לי ממך.‬
‫"אכפת."‬
‫אבל אתה כבר לא אוהב אותי?‬
‫מה… מי אמר שאני לא?‬
‫אתה אף פעם לא אומר את זה.‬
‫אני אומר את זה.‬
‫אתה לא מסוגל אפילו לכתוב את זה.‬
‫"ממייק." "מ…"‬
‫טוב‬‫. אילבן, זה מגוחך.‬
‫מה, כאילו… מה העניין?‬
‫את יודעת מה אני חושב עלייך.‬
‫את האדם הכי מדהים בעולם.‬
‫ואת לא יכולה לתת לפעורים האלה‬ ‫לחרב אותך. לחרב אותנו.‬
‫כלומר, הם כלומניקים.‬
‫הם כלומניקים.‬
‫ואת גיבורת-על.‬
‫כבר לא.‬
‫- איווקים -‬
‫נתערב על 10 דולר שאמא שכחה משהו.‬
‫כן.‬
‫אני לא מתערב על זה.‬
‫היי, ג'יין הופר גרה כאן?‬
‫כן. מה העניין?‬
‫האם אביה או אמה של ג'יין נמצאים?‬
‫לא, אמא שלה מחוץ לעיר.‬
‫אני אחיה. אחיה החורג. אבל…‬
‫אני מצטער…מה העניין?‬
‫ייתכן שאתה מודע לכך שג'יין‬ ‫הייתה מעורבת בתקרית אמש‬
‫ברינק-או-מניה.‬
‫זו הייתה תאונה.‬
‫יש לנו צו שאומר אחרת.‬ ‫-צו?‬
‫בחייך, זה מטורף. זה לא נחוץ.‬
‫שלום לך.‬
‫את ג'יין הופר?‬
‫יש לך זכות לשמור על שתיקה.‬
‫כל דבר שתאמרי עלול לשמש‬ ‫ואף ישמש נגדך בבית המשפט.‬
‫יש לך זכות לעורך דין.‬
‫אם את לא יכולה להרשות לעצמך עורך דין,‬ ‫ימנו עבורך עורך דין.‬
‫תוכלו להגיד לאן אתם לוקחים אותה?‬
‫בחייכם, האזיקים באמת נחוצים?‬
‫שוטרים, תענו לי.‬
‫אילבן, תקשיבי לי. ‬‫טוב‬‫?‬
‫אילבן, תסתכלי עליי בבקשה?‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫אני אפתור את זה. ‬‫בסדר‬‫?‬
‫רק תישארי רגועה והכול יהיה בסדר. ‬‫טוב‬‫?‬
‫רק… את רק צריכה לסמוך עליי.‬
‫אני מבטיח. אני אשחרר אותך. אני מבטיח!‬
‫הטיסה של אמא כבר המריאה?‬ ‫-חרא.‬
‫גבירותיי ורבותיי,‬ ‫הקפטן הדליק את שלט הידוק החגורות,‬
‫אנא הדקו את החגורות.‬
‫אתה חושב שהייתי צריכה לספר להם?‬
‫מה? לספר למי?‬
‫לילדים.‬
‫על הופר.‬
‫הרגשתי ממש לא בסדר לשקר להם ככה.‬
‫כן.‬
‫טוב,‬
‫אני לא בדיוק מומחה בהורות.‬
‫אבל אם זה שווה משהו,‬ ‫אני חושב שעשית את הדבר הנכון.‬
‫את הדבר האחראי.‬
‫"אחראי."‬
‫הילדים שלך, יבורכו נשמותיהם השובבות,‬
‫אוהבים להיות מעורבים.‬
‫ככה, מה יקרה? הם ישחקו יותר מדי בנינטנדו,‬
‫יאכלו ג'אנק פוד, יעשנו גנג'ה,‬
‫יורידו כמה בירות,‬
‫יתנסו בחוויות מיניות.‬
‫כלומר, מה הדבר הכי גרוע שיכול לקרות?‬
‫סליחה, גברתי.‬
‫סליחה על ההפרעה,‬ ‫אבל תצטרכי להדק את החגורה.‬
‫כמובן.‬
‫תחגרי.‬
‫כאילו שזה באמת יציל אותי אם נתרסק.‬
‫מה קרה, אמריקני?‬
‫למה לוקח לך כל כך הרבה זמן?‬ ‫אתה עייף היום?‬
‫חזיר.‬
‫מה אמרת?‬
‫מניאק!‬
‫הרוסית שלך משתפרת. גם יכולות המשחק שלך.‬
‫נו, קדימה. מה העניין?‬
‫יש לי חדשות מאמריקה.‬
‫שמעתי מהחברים שלך.‬
‫הם מביאים את הכסף שלך לאלסקה.‬
‫מתי?‬
‫היום, אני מקווה.‬
‫אם הטייס שלי יקבל את הכסף,‬ ‫הוא יביא לי אותו במטוס שלו מחר.‬
‫ואז תוכל לתפוס טרמפ חזרה למדינה שלך.‬
‫אני מתעשר,‬
‫ואתה אדם חופשי.‬
‫נשמע טוב מכדי להיות אמיתי, נכון?‬ ‫-נכון.‬
‫הטייס שמצאת, בטוח שאפשר לסמוך עליו?‬
‫קוראים לו יורי איסמאילוב. הוא מבריח.‬
‫מספק מוצרים אמריקנים לחלק מהסוהרים כאן,‬
‫כולל לי כשיש לי מזל.‬
‫סיגריות, חמאת בוטנים, חוברות פלייבוי,‬
‫המיטב שאמריקה יכולה להציע.‬
‫נהדר. אז הוא פושע.‬ ‫-כמובן.‬
‫מי אתה רוצה שיעשה את העבודה הזו? גנדי?‬
‫אתה דואג לאישה שלך, זה העניין?‬
‫אני מבין למה אתה מחבב אותה, אמריקני.‬
‫כשדיברתי איתה,‬
‫ידעתי לפי הקול שלה שהיא מאוד יפה.‬
‫גם לוחמנית. אני אוהב את זה.‬
‫חבל שלא ניפגש.‬
‫הבטחת לי שהיא תהיה בטוחה.‬
‫והיא תהיה בטוחה.‬
‫תן לי לטפל ביורי.‬
‫יש לך דברים יותר חשובים לדאוג להם.‬
‫תזכור, אם תפספס את המטוס הזה מחר,‬
‫אני עדיין עשיר,‬
‫ואתה עדיין תקוע בקמצ'טקה.‬
‫אז מה ש‬‫אתה ‬‫מתכנן, אמריקני,‬
‫כדאי שתזדרז, כן?‬
‫אנטונוב!‬
‫תסיים עם הצעצוע האמריקני שלך.‬ ‫הוא נחוץ על הפסים.‬
‫כן, כן. אני רק מעמיד אותו במקומו.‬
‫ממזר חטטן.‬
‫איפה אתה רוצה את זה?‬
‫- זירת פשע‬ ‫אין כניסה‬‫ -‬
‫אז אתה אומר שהדבר הזה‬ ‫שהרג את פרד וכריסי,‬
‫זה מהעולם ההפוך?‬
‫אם הנעל מתאימה.‬
‫התאוריה שלנו היא שהוא תוקף עם כישוף‬
‫או קללה.‬
‫עכשיו, אם הוא מקבל פקודות ממצליף המוחות‬
‫או סתם אוהב להרוג בני נוער, אנו לא יודעים.‬
‫אנחנו רק יודעים שזה משהו שונה.‬
‫משהו חדש.‬ ‫-זה לא הגיוני.‬
‫זו רק תאוריה.‬
‫לא, פרד וכריסי לא הגיוניים.‬
‫כלומר, למה הם?‬
‫אולי הם היו במקום הלא נכון?‬
‫שניהם היו במשחק.‬ ‫-וליד פארק הקרוונים.‬
‫אנחנו בפארק הקרוונים.‬
‫אולי לא כדאי שנהיה כאן?‬
‫יש משהו במקום הזה.‬
‫פרד התחיל להתנהג מוזר ברגע שהגענו הנה.‬
‫התנהג מוזר, כלומר…?‬
‫מפוחד,‬
‫עצבני.‬
‫נסער.‬ ‫-מקס אמרה שגם כריסי הייתה נסערת.‬
‫כן, אבל לא כאן.‬
‫היא בכתה בשירותים בבית הספר.‬
‫רוצחים סדרתיים עוקבים‬ ‫אחר הקורבן שלהם לפני שהם מכים, נכון?‬
‫אז אולי פרד וכריסי ראו את הווקמן הזה…‬
‫וקנה.‬ ‫-לא יודע מה איתכם,‬
‫אבל אם הייתי רואה מפלצת מכשפת מוזרה,‬
‫הייתי אומר למישהו.‬
‫אולי הם אמרו.‬
‫ראיתי את כריסי יוצאת מהמשרד של גב' קלי.‬
‫אם היית רואה מפלצת,‬ ‫לא היית הולך למשטרה. הם בחיים לא יאמינו.‬
‫אבל אולי היית הולך ל…‬ ‫-לפסיכולוג.‬
‫רגע, ננס.‬
‫ננס, לאן את הולכת?‬
‫יש משהו שאני רוצה לבדוק קודם.‬
‫רוצה לחלוק עם כולנו?‬
‫אני לא רוצה לבזבז את זמנכם.‬ ‫זו ירייה באפלה.‬
‫כן, ‬‫בסדר‬‫. יצאת מדעתך?‬ ‫להסתובב לבד כשווקנה מסתובב חופשי?‬
‫לא, זה מסוכן מדי. את צריכה… מישהו ש…‬
‫הנה. אני אישאר עם ננס, בסדר?‬
‫תבדקו את הפסיכולוגית.‬
‫אתה לא רוצה שאנהג באוטו שלך.‬ ‫-למה?‬
‫אין לי רישיון.‬ ‫-למה?‬
‫אני ענייה.‬
‫אני יכולה לנהוג.‬ ‫-לא, לא שוב. בבקשה.‬
‫כל אחד חוץ ממך. לא.‬
‫אין סיכוי.‬ ‫-בחייך.‬
‫לא.‬ ‫-טוב, זה טיפשי.‬
‫אנו הבנות נישאר ביחד.‬
‫אלא אם אתה חושב שאנחנו צריכות שתגן עלינו.‬
‫תיזהרו.‬
‫אתה תעמוד שם ותבהה?‬ ‫-שתוק.‬
‫מה דעתך שנזוז? ‬‫בסדר‬‫?‬ ‫-תשתוק ותיכנס לאוטו.‬
‫תנגב את הרגליים.‬
‫בחוץ, לא בפנים.‬
‫אני תמיד הבייביסיטר.‬
‫תמיד הבייביסיטר הארור!‬
‫היי, שמנצ'יק.‬ ‫-אמרתי לך לעזוב אותי!‬
‫אני יכולה לסרב?‬ ‫אני לא יכולה. הוא יעזוב אותי.‬
‫זה רק שיעול. הרופאים טועים.‬
‫היא לא תכריח אותי ללכת‬ ‫למקום הנורא הזה. היא לא תעשה לי את זה.‬
‫אני רק אגיד ששוב נפלתי. החלקתי. תאונה.‬
‫שוב יצאת לשתות?‬
‫תסתכל על עצמך.‬ ‫אתה מביך את המשפחה. ‬‫בושה וחרפה!‬
‫פטריק, האף שלך.‬
‫האף שלך מדמם, אחי.‬
‫אלוהים, דוחה.‬
‫תראו, תראו, מה יש לנו כאן?‬
‫קצת הקדמתם, חבר'ה.‬
‫ההופעה רק בשבוע הבא.‬
‫אה, ניגנתם מוזיקה?‬ ‫-אנחנו מחפשים את אדי מנסון.‬
‫הוא בלהקה הזאת, אם אפשר לקרוא לה ככה.‬
‫מה אכפת לך?‬
‫זה ענייננו.‬
‫לוקאס?‬
‫מה אתה עושה עם החלאות האלה?‬
‫אתה מכיר את הפריקים האלה, סינקלר?‬
‫הם מכירים את אחותי.‬
‫הם ניסו לגייס אותי ל…‬
‫מועדון, לכת שלהם.‬
‫לוקאס, מה לעזאזל?‬
‫אנחנו רק מנסים למצוא את אדי.‬
‫טוב, יש לכם עיניים, נכון? הוא לא פה.‬
‫היי, בנאדם!‬
‫היי!‬
‫איפה הוא?‬ ‫-לא יודע!‬
‫היי, עזוב אותו, בנאדם! עזוב אותו!‬
‫יהיה קשה לנגן בתופים עם יד שבורה.‬
‫דסטין!‬
‫מה?‬ ‫-דסטין הנדרסון!‬
‫אחי, הוא…‬
‫הוא התקשר וחיפש את אדי. אולי הוא מצא אותו.‬
‫רואה? זה לא היה כל כך קשה, נכון? עכשיו…‬
‫איפה נמצא את הדסטין הזה?‬
‫ואז הכית אותה?‬
‫אני צריך שתתני לי תגובה מילולית.‬
‫כן.‬
‫ואז הכיתי אותה.‬
‫ולמה הכית אותה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫את לא יודעת?‬
‫את יודעת שהילדה שפגעת בה‬ ‫קיבלה זעזוע מוח דרגה שתיים.‬
‫ידעת את זה?‬
‫לא.‬
‫היא לא נראית כל כך מוטרדת מזה, נכון?‬
‫לא, היא לא.‬
‫רצית להרוג אותה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫לא ידעת אם רצית להרוג אותה?‬
‫לא.‬
‫לא רצית להרוג אותה, או שאת לא יודעת?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫- הופר, ג'יין -‬
‫לימין.‬
‫ג'יין הופר.‬
‫כן, אני רואה אותה עכשיו.‬ ‫נראה שהיא עדיין בתהליכי קבלה.‬
‫טוב‬‫. אז, מה זה אומר?‬
‫זה אומר שהם מוסיפים אותה למערכת,‬ ‫ואז היא תועבר למוסד לקטינים.‬
‫מה?‬ ‫-כלא? אתם שמים אותה בכלא?‬
‫מתקן מעצר לקטינים.‬
‫זה כלא.‬
‫היי, תראי, יש סיכוי שנוכל לראות אותה?‬
‫אתם הורים או אפוטרופוסים?‬ ‫-לא, אבל…‬
‫אנחנו אחים שלה, ואנחנו משפחה.‬
‫זה לא מספיק.‬ ‫צריך להיות הורה או אפוטרופוס חוקי.‬
‫את צוחקת. זה מגוחך.‬
‫זה החוק. ולא תשנה אותו אם תתלונן בפניי.‬
‫אתם רוצים לראות את ג'יין?‬
‫תמצאו את אמכם.‬
‫תודה.‬
‫זה בולשיט. זה כזה בולשיט.‬ ‫היא אפילו לא ניסתה לעזור.‬
‫אז מה נעשה?‬ ‫-לא יודע.‬
‫נצטרך לחכות שאמא תנחת באלסקה…‬
‫- משטרה -‬
‫אבל היא תשב בכלא בינתיים?‬
‫כן, אני לא יודע.‬ ‫-וואו!‬
‫היי!‬ ‫-היי, מייק!‬
‫היי, תעצרו את האוטו!‬ ‫-מה אתה עושה?‬
‫אוי, לא.‬
‫טוב. בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫עוד כמה זמן?‬
‫רק עוד כמה שעות. כמעט הגענו.‬
‫ט‬‫וב.‬
‫לך ולבעלך יש תוכניות מרגשות?‬
‫אנחנו נפגשים עם חבר ותיק.‬
‫איזה כיף.‬
‫חתיכה אחת לכל אחד. לא הבנת?‬
‫אמרתי חתיכה אחת לכל אחד.‬
‫אני לא מתרומם.‬
‫לא.‬
‫אתה…‬
‫תכה.‬
‫אתה…‬
‫תכה.‬
‫אני נותן לחם.‬
‫אני אשבור לך את הרגל.‬
‫אתה…‬
‫תכה.‬
‫אני נותן לחם.‬
‫ומרק.‬
‫אמריקני מטורף.‬
‫עכשיו.‬
‫שוב.‬
‫טוב‬‫, שאני אבין,‬
‫דודו של אדי, ויין,‬
‫חושב שוויקטור קריל נמלט ממוסד פנהרסט,‬
‫והוא זה שמסתובב בהוקינס‬ ‫ומבצע את כל מעשי הרצח האלה?‬
‫פחות או יותר.‬
‫אבל ויקטור…‬
‫- ספרייה -‬
‫…ביצע את רציחות העיניים מזמן, בשנות ה-50.‬
‫טוב, שנת 59'.‬
‫אז זה אומר שמעשי הרצח האלה‬ ‫מקדימים את אילבן בעולם ההפוך‬
‫ב-30 שנה בערך?‬ ‫-כן.‬
‫מה שהופך את ויקטור קריל המפחיד לבן 70.‬
‫כן.‬
‫אז הוא סבא רוצח‬
‫שיכול להפוך לבלתי נראה‬ ‫ולהרים אנשים לאוויר.‬
‫זה לא הגיוני. אני יודעת.‬
‫לכן אמרתי שזאת ירייה באפלה.‬
‫אני יודעת. חשבתי שכשאמרת "ירייה באפלה",‬
‫היית צנועה או הסתרת משהו גדול בשרוול‬
‫שתפתיעי אותנו איתו מאוחר יותר.‬ ‫אבל זו באמת ממש ירייה באפלה.‬
‫כאילו אנחנו צלפיות‬ ‫עם כיסוי עיניים שסובבו במקום 50 פעם.‬
‫אני באה!‬
‫היי, סליחה, אנחנו די ממהרות.‬
‫נוכל לקבל את המפתחות לארכיון ‬‫ב‬‫מרתף?‬
‫כמובן. רק שנייה.‬
‫נשמעתי מרושעת או מתנשאת או משהו?‬
‫לא.‬ ‫-טוב.‬
‫סליחה. את פשוט נראית עצבנית.‬
‫את לא מכירה אותי.‬
‫אין לי פילטר או הבנה של נורמות חברתיות.‬
‫טוב‬‫.‬ ‫-אז אם אגיד משהו שיפגע בך,‬
‫תדעי שאני יודעת שזה פגם.‬ ‫תאמיני לי, אמא שלי מזכירה לי כל יום.‬
‫הבנתי.‬ ‫-בסדר, בנות.‬
‫בבקשה. תיהנו.‬
‫כן. ננסה.‬
‫מקס. היי.‬
‫היי. אני ממש מצטערת‬ ‫שאני מטרידה אותך בחופשה, אבל…‬
‫את פנויה לדבר?‬
‫כן, כמובן.‬
‫טוב‬‫. היא בפנים.‬
‫לא חסרות לי עיניים, רק עצמות בריח.‬
‫אז…‬
‫אנחנו נדבר על… זה?‬
‫סליחה, נדבר על מה?‬
‫אי השפיות הזמנית שלך קודם‬
‫כשהשלכת את עצמך על ננס?‬
‫קודם כול, זה לא מה שקרה.‬ ‫-די בטוח שזה מה שקרה.‬
‫זה היה בפומבי. היו הרבה עדים.‬
‫אתה רומז שאני עדיין דלוק על ננס?‬
‫לא. אני לא רומז.‬
‫אני מצהיר. וביחד עם‬ ‫הסירוב הנחרץ שלך לצאת עם רובין,‬
‫זה ההסבר ההגיוני היחיד.‬
‫זה לא ההסבר היחיד.‬
‫ובאשר לננס,‬
‫רק ניסיתי להגן על ידידה.‬
‫ידידה, הנדרסון. ‬‫בסדר‬‫?‬ ‫-‬‫בסדר‬‫.‬
‫אני לא רוצה למצוא אותה בבוקר‬ ‫כשעיניה נשאבו מהגולגולת‬
‫על ידי וקנה השרץ הזה.‬
‫הפנים שלך כל כך אדומות עכשיו.‬
‫לא נכון. אני לא רוצה לדבר על זה.‬
‫אתן לך כזה אגרוף‬ ‫שהשיניים שלך שוב ייפלו.‬
‫הגזמת.‬
‫לא מגניב. סליחה.‬ ‫-לא מגניב. זה בסדר.‬
‫פשוט, עם כל מה שקורה,‬
‫עם כל מעשי הרצח, זה…‬
‫זה מחמיר את הכול שוב.‬
‫חווית טראומה, מקס,‬
‫וכששומרים את הרגשות, הכאב,‬ ‫עמוק בפנים כמו שאת עושה,‬
‫לא נדרש הרבה כדי לעורר אותם שוב.‬
‫אז עכשיו כשיורד גשם, זו סערה.‬
‫כן, אני יודעת.‬
‫את חושבת שאת מוכנה‬ ‫להמשיך לדבר על אותו הלילה?‬
‫בילי!‬
‫אני גרה ליד המקום שבו זה קרה.‬
‫סליחה?‬
‫ליד המקום שבו כריסי נרצחה.‬
‫השוטרים שאלו אותי הרבה שאלות.‬
‫הם דיברו איתך?‬
‫כלומר, אני יודעת שנפגשת עם כריסי.‬
‫מקס, את יודעת שאסור לי לדבר‬ ‫על כריסי או על כל תלמיד אחר.‬
‫כן, אבל,‬
‫מה אם יש רוצח סדרתי‬ ‫שמסתובב חופשי בשכונה שלי?‬
‫כריסי ציינה משהו?‬
‫משהו בנוגע למי שהיה עלול לעשות את זה?‬
‫מקס, אני מצטערת,‬ ‫אני באמת לא יכולה לדבר על זה.‬
‫לא היית רוצה שאדבר‬ ‫עם תלמידים אחרים עלייך, נכון?‬
‫אם הייתי מתה‬ ‫וזה היה עוזר לתפוס את הרוצח, אז כן,‬
‫בהחלט הייתי רוצה.‬
‫טוב, בואי נשאיר את זה למשטרה, בסדר?‬
‫כן, את צודקת.‬
‫המשטרה ממש שולטת במצב.‬
‫אני יכולה ללכת לשירותים?‬ ‫-בטח.‬
‫במעלה המדרגות, משמאל.‬
‫תודה.‬
‫- משרד -‬
‫הנה היא באה.‬
‫מה היא אמרה?‬ ‫-כלום, רק סע.‬
‫כ‬‫לום? בסדר.‬ ‫-סטיב, סע!‬
‫אחי, אין אף אח‬‫ד‬‫.‬
‫אז מה עכשיו?‬ ‫-נמשיך לחפש.‬
‫העיירה לא כזאת גדולה.‬
‫אין הרבה מקומות שהפריקים האלה‬ ‫יכולים להתחפר בהם.‬
‫איפה סינקלר, לעזאזל?‬
‫דסטין.‬
‫האם שומע? דסטין.‬
‫לוקאס? איפה לעזאזל היית?‬
‫פשוט תקשיב.‬
‫אתם מחפשים את אדי?‬
‫מצאנו אותו, לא בעזרתך.‬
‫מצאתם אותו?‬ ‫-הוא בבית סירה בדרך קול מיל.‬
‫אל תדאג. הוא בטוח.‬ ‫-אתם יודעים שהוא הרג את כריסי?‬
‫זה קשקוש.‬
‫אדי ניסה להציל את כריסי.‬
‫אז למה השוטרים אומרים שהוא עשה את זה?‬
‫לוקאס, אתה כ‬‫ל כך‬‫ לא מעודכן שזה מגוחך.‬
‫פגוש אותנו בבית הספר. נסביר אחר כך.‬
‫אני לא יכול.‬ ‫אני חושב שמשהו ממש רע עומד לקרות.‬
‫על מה אתה מדבר? איזה משהו רע?‬
‫סינקלר!‬
‫לוקאס?‬
‫מה לעזאזל עשית?‬
‫חיפשתי רמזים.‬ ‫-רמזים?‬
‫מה, החמשוש חושב שהוא שרלוק הולמס או משהו?‬
‫יו, בואו נלך.‬
‫מצאתי משהו.‬
‫מה?‬
‫רמז.‬
‫אני יודע איפה אדי מסתתר.‬
‫מה עשית?‬ ‫-מה עשית?‬
‫אתה מסיע את ג'יין הופר?‬ ‫-כן, מה זה?‬
‫אני אקח אותה ממך.‬
‫לא!‬
‫היי, ילדונת.‬
‫בוא. הגענו.‬
‫בוא.‬
‫אוי, חרא.‬
‫ברוכים הבאים לאלסקה.‬
‫אלוהים. זה האביב?‬
‫ברוכים הבאים לאלסקה.‬
‫הבא בתור!‬
‫האסיר הבא!‬
‫- קריל נמצא אשם -‬
‫- 3 מתים‬ ‫המשטרה חוקרת את הזירה -‬
‫יש משהו… עסיסי שם?‬
‫שום דבר חדש.‬
‫כן, גם כאן.‬
‫ויקטור נראה כמו בחור רגיל.‬
‫משפחה מתה, עיניים חסרות,‬
‫קיבל עסקת טיעון, נשלח לפנהרסט.‬ ‫בלה, בלה, בלה.‬
‫מה בדיוק אנחנו מחפשות?‬
‫ננס?‬
‫יש אזכורים לקוסמים אפלים או ממדים מקבילים?‬
‫דברים מהסוג הזה?‬
‫אני לא יודעת. ‬‫בסדר‬‫?‬
‫זה מתחיל להיראות כמו בזבוז זמן נוראי,‬
‫וברור שאת משועממת. אולי תתקשרי לסטיב?‬
‫הוא בטח יבוא לאסוף אותך.‬ ‫ואני לא באמת בסכנה פה, אז…‬
‫את יודעת שאין כלום ביני לבין סטיב, נכון?‬
‫מה?‬
‫אז אני מניחה שאת וג'ונתן עדיין יחד‬
‫כי אתם הולכים לקולג' יחד.‬
‫ואתם מהזוגות החזקים האלה‬ ‫שאי אפשר לעצור, אבל אני…‬
‫רציתי לוודא שאת יודעת‬
‫שסטיב ואני רק חברים.‬
‫אפלטוניים במלוא מובן המילה.‬
‫רק למקרה שזה מוסיף למתח בינינו.‬
‫לא.‬
‫לכל הרוחות.‬‫ ‬‫"הצופה השבועי."‬ ‫אני לא מאמינה שזה כאן.‬
‫הם לא כותבים על ביגפוט ועב"מים?‬
‫ראשית, עב"מים הם אמיתיים בוודאות.‬ ‫אני עדיין מתלבטת לגבי ביגפוט.‬
‫אבל תרשי לי להזכיר לך‬ ‫שאנחנו מחפשות מידע על קוסמים אפלים.‬
‫אם מישהו יכתוב על זה,‬ ‫אלה יהיו המוזרים האלה.‬
‫- הצופה השבועי -‬
‫"אלביס שוכפל על ידי חייזרים."‬
‫אי אפשר לדעת.‬
‫"ויקטור קריל טוען‬ ‫ששד נקמני הרג את המשפחה."‬
‫"הרצח שזעזע קהילה קטנה."‬
‫זה מצחיק מאוד.‬
‫אני לא צוחקת.‬
‫בואי הנה.‬
‫- קריל:‬ ‫שד קדום הרג את המשפחה -‬
‫"לפי מקורבים,‬ ‫ויקטור האמין שביתו היה רדוף ע"י שד קדום.‬
‫ויקטור שכר כומר לגירוש השד מביתו."‬
‫די מקורי בשנות ה-50.‬ ‫"מגרש השדים" עדיין לא יצא.‬
‫תמשיכי.‬
‫טוב‬‫, אז ויקטור טען שגירוש השדים כשל,‬
‫אבל זה הכעיס את השד,‬ ‫אשר רצח את משפחתו והסיר את עיניהם.‬
‫ויקטור האמין שהוא חס עליו בתור עונש.‬
‫זה די נוח לוויקטור.‬
‫כן, או ממש לא נוח.‬
‫ויקטור הוכרז כלא שפוי בבית המשפט,‬ ‫אבל מה אם זו הסיבה?‬
‫זה נשמע די מטורף. זה פשוט לא פורסם כי…‬
‫עסקת הטיעון. התיק היה חסוי.‬
‫מה אם שד באמת פלש לביתו של ויקטור?‬
‫רק שהשד הזה לא היה סתם שד.‬
‫זה היה וקנה.‬
‫דסטין, אתה שומע?‬ ‫-כן, אני שומע.‬
‫אז ננסי גאונה. הקורבנות הראשונים של וקנה‬ ‫הופיעו כבר ב-1959.‬
‫הירייה באפלה פגעה בול.‬
‫טוב‬‫, זה ממש מטורף,‬ ‫אבל אני לא ממש יכול לדבר עכשיו.‬
‫רגע, מה אתה עושה?‬
‫פורץ לבית הספר כדי לקחת‬ ‫כמה תיקים חסויים ומאוד אישיים.‬
‫אתה יכול לחזור שנית?‬
‫רק תגיעו הנה, מייד.‬
‫נסביר הכול.‬
‫חשבתי שהם מדברים עם גב' קלי.‬ ‫-השארנו אותם לבד לשעתיים.‬
‫זה כמו ווטרגייט או משהו.‬
‫- תיקי תלמידים -‬
‫- קנינגהם, כריסי -‬
‫הוקינסגייט.‬ ‫-הם לא נתפסו?‬
‫לכל הרוחות.‬
‫מצאת?‬
‫- בנסון, פרד -‬
‫כן, ולא רק התיק של כריסי.‬ ‫גם פרד נפגש עם גב' קלי.‬
‫אז אם סינקלר צודק, הפריק מתחבא כאן.‬
‫ננוע ביער ביחד,‬
‫ואז פטריק ואנדי, אתם תתפצלו.‬
‫תלכו מסביב.‬
‫אני וסינקלר נמשיך לנוע,‬
‫ונאגף את התחת שלו משני הצדדים.‬
‫הפריק לא ידע מאיפה זה בא.‬
‫- קאונטי ליין קפה -‬
‫סליחה על ההצגה שם.‬ ‫לא התכוונתי להפחיד אותך.‬
‫אבל הכנסת את עצמך לחתיכת בעיה, נכון?‬
‫את יודעת, העברתי אתכם ללנורה כי חשבתי,‬
‫"עיירה בטוחה,‬ ‫קטנה, משעממת, רחוקה מהוקינס.‬
‫שום דבר לא יקרה פה."‬
‫ומה זה היה, גלגיליות או משהו?‬
‫מוכנים להזמין?‬
‫אני חושב שכן. כן. אני רק…‬
‫עוד קפה ואני אזמין…‬
‫כריך קלאב ספיישל.‬
‫מה שאת רוצה, ילדונת. זה על חשבוני.‬
‫ופלים, בבקשה.‬
‫אף פעם לא מאוחר מדי לארוחת בוקר,‬ ‫זה מה שאני אומר.‬
‫אני בצרות?‬
‫בגלל הגלגיליות? לא.‬
‫אנחנו נעלים את זה. אל…‬
‫אל תדאגי בכלל.‬
‫זו לא הסיבה שאתה כאן?‬
‫למען האמת, ילדה, אני…‬
‫הלוואי שזו הייתה הסיבה.‬
‫אתמול בלילה, ראיתי משהו.‬
‫משהו שחששתי ממנו כבר זמן מה.‬
‫אני לא יודע איך להגיד את זה אחרת.‬
‫הוקינס בסכנה.‬
‫נלחמת ברשע הזה בעבר וניצחת.‬
‫אבל הרשע הזה הוא כמו נגיף.‬
‫הוא חוזר חזק יותר בכל פעם,‬
‫חכם יותר, קטלני יותר.‬
‫מלחמה מגיעה להוקינס.‬
‫איפה אתה, פריק?‬
‫א‬‫תה בטוח שאדי היה פה?‬
‫כן. אני משוכנע.‬
‫בוא‬‫ו‬‫ נבדוק מאחור.‬
‫מאחור!‬
‫יש אנשים טובים, חברים אמיצים,‬
‫שעזרו לך להילחם בעבר.‬
‫אבל הם לא יכולים לנצח במלחמה לבדם,‬
‫לא בלעדייך.‬
‫אני יודע שזה לא הוגן לבקש עוד ממך,‬
‫אבל לא הייתי פה‬ ‫אם לא הייתי חושב שזו הדרך היחידה,‬
‫אם לא חשבתי‬ ‫שאת היחידה שאולי יהיה לה סיכוי‬
‫לפגוע בדבר הזה‬ ‫כל כך חזק שהוא לא יוכל לקום.‬
‫אין לי את הכוחות שלי.‬
‫מה אם אגיד לך שיש דרך…‬
‫דרך להחזיר אותם?‬
‫חששתי שהרגע הזה יגיע, אז התכוננתי,‬
‫פיתחתי את האמצעים לשיקום היכולות שלך.‬
‫תוכנית בעלת פוטנציאל‬ ‫להחזיר אותן בעוצמה חזקה יותר מבעבר.‬
‫- נושא: נינה -‬
‫אבל יש אחרים שלא מאמינים בך,‬
‫שחושבים שאת גורמת לזה.‬
‫אני מאמין שהם טועים.‬
‫אני מאמין שאת הפתרון.‬
‫לכן, אם באמת נעשה את זה,‬
‫אני אבקש שתעזבי איתי עכשיו.‬
‫ההזמנה תחת "באיירז"…‬
‫אבל את צריכה לדעת שיש אפשרות ממשית‬
‫שהתוכנית הזו תיכשל.‬
‫ואם זה יקרה, לעולם לא תראי את חברייך שוב.‬
‫החברים שלי,‬
‫בהוקינס, הם בסכנה?‬
‫- טראומת עבר, סיוטים,‬ ‫קשיי שינה, כאבי ראש -‬
‫אני חושש שהחברים שלך בהוקינס נמצאים…‬
‫תראה לי את התיק של פרד.‬ ‫-כן.‬
‫…בעין הסערה.‬
‫את אולי מרגישה‬ ‫שאת צריכה ללכת אליהם עכשיו,‬
‫אך אם תעשי זאת, את תסכני הכול,‬
‫תסכני את כולם.‬
‫- כאבי ראש חמורים -‬
‫מקס, אני יודע שמשהו לא בסדר.‬
‫- דימום מהאף -‬
‫- סיוטים בלתי פוסקים -‬
‫מקס, מה שעברת…‬
‫- טראומת עבר -‬
‫בילי!‬
‫…זה הרבה בשביל כל אחד.‬
‫וזה בסדר לא להיות בסדר.‬
‫מקס? מה העניין?‬
‫מקס!‬
‫מקס.‬
‫הם לא היחידים שנמצאים בסכנה.‬
‫אלא גם החיים עצמם.‬
‫לכן אני כאן.‬
‫כי אני מאמין שאת התקווה הכי טובה שלנו.‬
‫התקווה היחידה שלנו.‬
‫מה אם אני לא טובה?‬
‫מה אם אני המפלצת?‬
‫איני מכיר אותך כ"כ טוב, ילדונת,‬
‫אבל אני מתערב‬ ‫על גורל הכוכב הזה שאת אחת מהטובים.‬
‫אבל אני יודע שבילית יותר מדי מחייך‬
‫כשאנשים כמוני אמרו לך מה לעשות.‬
‫אני יודע את זה.‬
‫אז רק תגידי ואני אקח אותך ישר הביתה.‬
‫או…‬
‫שתבואי איתי עכשיו.‬
‫תגלי בעצמך.‬
‫מקס.‬
‫תרגום כתוביות: שלומית בכר‬