Detta har hänt...
Efter all denna tid har jag börjat undra om du söker eller flyr.
Tiden har runnit ut.
Vi erbjuder vår drottning.
Aktivera självförstörelsesekvens.
Vad är det här för hemskt ställe, Q?
Det här är ingen lektion, utan en botgöring.
- Eller? - Förlåtelse.
Förlåtelse för vad?
Det vet du nog.
Vi måste reparera det förflutna.
Om vi misslyckas här, sviker vi Elnor.
Du är inte Laris.
Mitt namn är Tallinn.
Jag har vigt hela mitt liv åt att skydda en individ.
Jag vakar, men blir aldrig sedd.
Jag har aldrig mött Renée.
Alltså, inget Europa-uppdrag, inget hopp.
Alla hatar alla.
Vi måste se till att Renée går ombord på skeppet.
Tråkigt att de andra inte klarade sig.
Du verkar vara den starkaste av allihop.
Är jag ett experiment?
Om jag går härifrån nu, vad är du rädd för att mista?
Antingen går Renée Picard ombord, och gör en upptäckt
som gör ditt arbete förlegat, eller...
I din tid befinner sig jorden i ekologiskt fritt fall.
Mannen de vänder sig till är du.
Om du bara ges chansen.
Jag kan få in oss i rymdkontrollen.
En man kommer att stå i din väg, liksom han nu står i min.
Picard!
Du förstår inte hur det här är för mig, eller hur?
Att veta att oavsett hur det går, måste jag låta dem gå.
Släpp ut mig, Jean-Luc.
Den här huvudnyckeln vandrade runt i huset.
Jag önskar att den inte hade hamnat hos mig den dagen.
Avtal måste hållas. Ett skepp för ett liv.
För att lyckas måste det finnas två Renée.
En som lever och en som dör.
Jag vägrar godta ett resultat som ännu inte har inträffat.
Vi har arbete att göra.
Vi måste se till att Europa-uppdraget lyfter som planerat.
Jag minns berättelser om hur godset blev sönderskjutet
när mina förfäder återtog det på 2000-talet.
Det här är samma kulhål.
Betyder det att vi är på väg mot rätt framtid, tror du?
Jag är osäker.
Jag tänker på det hela tiden.
Agnes profetia.
För att lyckas måste det finnas två Renée.
En som lever och en som dör.
Vad betyder det?
Hur är det ens möjligt?
Picard, senare.
Är alla klara?
Imponerande.
De funkar nog ungefär som era tricorders.
- Raffi, kan du hitta Soongs GPS? - Ska bli.
Alla hans fordon är kvar vid hans hus.
Jurati hackade våra transportörer därifrån.
Han måste ha stor fjärrstyrningskapacitet.
Då åker vi dit. Tallinn, kan man komma in i karantänen?
Karantänen bryts på uppskjutningsdagen.
Men jag ska stråla in mig förbi vakterna
och bio-skannrarna i ingången.
- Stråla in? - Bara lugn.
Jag har planerat det här länge.
Vad tänker du göra?
Jag ska vaka över henne, Picard.
Det är mitt jobb.
Lycka till.
Tack detsamma.
Vad tusan gör han?
BASERAD PÅ "STAR TREK: THE NEXT GENERATION"
Förbereder Capcom-status.
Alla system rapporterar. Fem minuter...
Bekräftar väderutsikter...
21 minuter till uppskjutning.
Vad gör du?
Eller snarare,
jag vet vad du gör, eller vad du tänker göra.
- Tallinn. - Gå tillbaka.
Beklagar, men jag kan inte låta dig göra det.
Vadå, mitt jobb?
Du behöver inte offra ditt liv för att rädda hennes.
Okej. Hade Jurati nån anledning att ljuga för dig?
Tusentals! Hon är delvis en borg.
Men hon var mer Agnes, mer din vän,
med blicken på framtiden, på alla tänkbara framtider.
Jag förlitar mig inte på profetior.
Och även om jag gjorde det,
kan det hon sa tolkas på så många olika sätt.
Och bara för att du tror dig veta vad hon menade,
låter jag dig inte offra dig...
Låter mig inte?
Det bestämmer inte du.
Det här är mitt liv.
Du kan inte hindra mig från att uppfylla mitt öde
bara för att du är rädd att jag ska dö.
Du bestämmer inte över mitt öde.
Jag förstår.
Jag vet att du bryr dig.
Men du bestämmer inte över andras liv.
Deras död är inte ditt fel.
Inte min, om den kommer.
Inte din mors.
Det är en fantasi, Jean-Luc.
Vi kan inte styra vilka vi ska mista,
och vi kan inte bespara oss smärtan det innebär.
Andra människors val är deras att göra, och det här är mitt.
Jag behöver inte räddas.
Det har jag aldrig gjort.
Dator, omkalibrera rymdoriginaliteter.
Synkronisera drönarmålsökningssystem på färjans RCS-motorer.
Flygväg analyserad.
Sektorer 6 till 12 har klartecken att lyfta.
Dator, tid till drönaruppskjutning?
Fyra minuter och 27 sekunder.
Justerar flygtelemetri till...
Jäklar.
Picard, hör du mig? Vi hade fel.
Dr Soong.
Soong är inte här.
Nej, för han är här, vid uppskjutningen.
Förbannat!
Det fejkade scenariot skulle lura oss hit och bort från Soong.
Kanske hans röst är fejkad men inte drönarna?
Jag har fyra värmesignaturer här bakom.
Vad han än gör vid uppskjutningen, har vi nog hittat hans reservplan.
Om han inte kan hindra att Renée går ombord,
tänker han skjuta ner raketen med drönarna.
Raffi, hur mycket tid har vi?
- Tre minuter och 45 sekunder. - Kan du fjärrstyra?
Systemet är krypterat.
Med La Sirena kunde jag knäcka dem, men inte utan.
Hydraulisk extern kraftkälla kan aktiveras.
ENDAST RYMDPERSONAL
BEHÖRIGHET KRÄVS BORTOM DENNA PUNKT
All icke nödvändig personal...
Kan vi lamslå dem? Om de inte kan flyga kan de inte träffa färjan.
Soong visste att vi skulle hitta det. Varför göra en inspelning?
Han räknade med att vi skulle försöka förstöra dem.
Här, det är...
Jäklar. Han har programmerat dem att explodera.
Om vi gör minsta misstag, springer vi i luften.
Så, är det kört?
Fasen heller. Jag behöver verktyg. Tång, sax, allt ni kan få tag på.
Vi kanske inte kan stänga av dem, men jag kanske kan få manuell kontroll.
Dr Soong, vi väntade er inte. Då hade vi förberett en VIP-loge.
Nonsens. Jag är inte huvudpersonen idag.
Jag vill bara få några minuter med astronauterna.
Skaka hand med de män och kvinnor som kommer att skapa framtiden.
- Tja, med all karantänkontroll... - Ursäkta?
Räcker inte mina donationer till fem minuter ansikte mot ansikte?
Självklart.
De ska just sätta på sig dräkterna.
Nåväl.
Herregud.
Nu händer det...
...och jag är faktiskt redo.
Uppskjutningen av Europa-uppdraget sker om 60 minuter.
Vem är du?
Var är Maya?
Maya mår inte bra.
Ingen ville ta några risker, så...
Snack. Jag känner varenda person och all personal här.
Du tillhör inte dem.
Varför bär du Mayas uniform?
Tänk att den är här. Dagen. Historia.
- Jag trodde inte att vi skulle klara det. - Inte?
Vilken hemsk attityd.
Vad jag menar är att det inte kändes som om det skulle bli verklighet.
Du är verkligen respektlös.
Jag vill helst lämna dig här.
Det tänker jag göra också.
Vem är du?
Jag har sett dig förut... nånstans.
Renée, om du inte lyssnar på mig är ditt liv i stor fara.
Som liten flicka vid din mors begravning,
la du en liten modell av ett rymdskepp i hennes kista,
för än idag tror du
att om du flyger tillräckligt långt ut i rymden, hittar du henne.
Du känner verkligen igen mig.
Jag försökte dölja det, men ibland kunde jag inte.
Jag gav dig den här för länge sen.
Den gången din segelbåt kapsejsade utanför Martha's Vineyard.
Minns du?
Hur gammal var du då? Tio?
För två kvällar sen på galan, ett dussin andra glimtar.
Jag kanske inte kunde rå för det.
Det intalar jag mig själv.
Men sanningen är att en del av mig ville att du skulle se mig.
Att veta att jag fanns där.
Du sa jämt att du hade en skyddsängel.
Och du hade rätt.
Nåja, inte det där med ängel.
Det var... jag.
- Nu, då? - Ingen signal.
Vi kanske kan koppla förbi...
Drönarlänk komplett. Primäraktivering påbörjad.
Vi kom för sent.
Han snabbstartar uppskjutningarna, så vi inte kan stoppa alla.
UPPSKJUTEN - REDO
Raffi, kan du ge mig manuell kontroll?
Kanske, men jag måste bygga in subrutinerna.
Vad du än gör, gör det snabbare.
ÅSIDOSÄTTANDE LÅST
Jag behöver bara mer tid att åsidosätta systemet.
Renée, jag vill bara att du går ombord på skeppet.
Jag har en aning. Jag kanske inte har rätt,
men just nu hänger ditt liv på att du litar på mig.
Kan du det?
Snälla.
Mr Soong, tack och lov.
En galen kvinna säger att hon är min väktare från rymden.
Lugn. Det är ingen fara.
Jag ringer nån. Följ med mig.
Den förbannade Soong.
ÅSIDOSÄTTANDE AKTIVERAT
Jösses! Jag har full kontroll.
Rios, fixa de andra drönarna.
Omklädningsrummet. Skicka dit nån fort.
- Vad har du... - Bara lugn.
Det gör fort över.
Detta nervgift... verkar snabbt...
...och är dödligt.
Du kommer tydligen att skapa framtiden trots allt.
Kom igen, Rios.
De analoga kontrollerna gör det inte lättare.
BYGGNAD 6
Picard.
Kom igen.
Ha!
Alla drönare nedskjutna. Anfallssekvens avbruten.
Du måste ha nåt som hjälper. Medicinsk teknik.
Det är för sent, Jean-Luc.
Det vet vi båda.
Jag måste få se.
Kom.
Titta uppåt.
Du är iväg.
Tallinn.
Nu vet jag en sak.
Hemligheterna vi bevarar.
Skälen till att inte säga till nån att vi älskar dem.
De är värdelösa.
Tallinn...
Jag är så ledsen.
Rara Picard.
Dina skuldkänslor har säkert räddat hela planeter.
Oräkneliga liv i utbyte mot det liv du inte kunde rädda.
Jag fick berätta för henne.
Kanske kommer hon att minnas mig,
och veta att hon var värd allt.
Du hjälpte mig att ge henne det.
Förlåt dig själv...
...annars blir det enda liv du inte kunde rädda ditt eget.
Hennes ögon.
De var så vackra.
Shango passerade just termosfären,
och vi pratar med rymdspecialist dr Renée Picard.
Renée, hur är utsikten där uppe?
Dynamiskt tryck minskar, alla system normala.
Vi flyger på vingarna av...
OMBORD MED SPECIALIST DR RENÉE PICARD
...de som gick före oss.
Europa, här kommer vi.
Alla vi här nere önskar er lycklig resa.
Stick. "Lycklig resa."
Va...
Nej, nej. För tusan!
ÖPPNA EN BOK
Hej, pappa.
Kore.
Snälla du.
Vad har du gjort?
Skapat en ny framtid.
För oss båda.
Det här är för mina systrar.
Alla filer raderade, bekräftat.
Systemrensningen komplett.
KONFIDENTIELLT
PROJEKT KHAN KONFIDENTIELL FINANSIERINGSRAPPORT
NYFIKEN PÅ VAD SOM HÄNDER NU? SE OCH OBSERVERA.
460 LOWRY AVENUE, LOS ANGELES
Q, om det här är en av dina lekar...
Nej, nej.
Vi är väldigt annorlunda, det försäkrar jag.
Hej, Kore.
Och du är...
Det är en lång och mycket komplicerad historia.
Jag har inte bråttom.
Okej.
För länge sen var jag känd som Wesley Crusher.
Men nu är jag en resenär i tid och rymd.
Du skojar väl?
Senast jag berättade ett skämt
ändrade jag omedvetet ett århundrades historia,
så jag anstränger mig för att inte bli missförstådd.
Mycket att ta in.
Om du bara visste.
Mina kollegor och jag
skickar ut så kallade Övervakare för att bevara tidens rätta flöde.
Universum är i princip en enda stor vävnad.
Den är felfri. Den är bräcklig. Den är utsökt.
Men den är aldrig mer än en bortsliten tråd från total förgörelse.
En stjärna föds, men ett skepp går förlorat.
En ny art frodas, men en civilisation kollapsar.
Det svåra är att veta när man ska gripa in.
Så mina kollegor och jag övervakar.
Vi skyddar allt.
Stort jobb.
Om du bara visste.
Du har två vägar framför dig.
Den första leder till ett helt vanligt liv.
Vänta, är det här ett värvningstal?
Jag är inte färdig.
Den andra vägen leder till allt annat.
Den erbjuder en chans att ge ditt liv djupare mening.
Men jag kan inte garantera din trygghet.
Okej. Det var värvningstalet.
Jag har aldrig varit trygg.
Välkommen till Resenärerna.
Vart ska du?
En tricorder, några kom-brickor, en trasig faserpistol.
Det var nog allt som kan ändra historien.
- Då får vi aldrig veta om det funkade. - Det funkade. Det måste.
Det är enda sättet
att rättfärdiga att aldrig få träffa vissa människor igen.
Just det. Vi lever här nu.
Vad ska vi göra? Hur fungerar pengar?
Kom till LA.
Du är lite väl självsäker nu, va?
Jag borde väl fråga först.
Chris, titta på de här coola stenarna vi hittade ute på ett fält.
Oj. Det där är väldigt gamla stenar.
Jag har aldrig sett Rios så lycklig.
Känns det här okej för dig?
Kanske bättre än så.
Och du, om du har slutat fly från ditt förflutna som borg,
hoppas jag att du inte plötsligt tänker: "Kära nån,
jag måste hålla mig superstilla och tillbringa varje stund med Raffi."
För du vet, jag känner faktiskt
att jag vill fokusera på mig själv för omväxlings skull.
För du vet, den här kanske inte är så dum att hänga med,
så om du har tänkt dig det...
Så, vad betyder det där?
Jösses, Raffi. Ta en paus.
Tja, jag bara...
Vart tog JL vägen?
Bravo.
Ödet finns kvar att finna för den lilla pojken du ska bli.
Du övervägde att förstöra det, eller hur?
Låt mig fråga dig en sak.
Om pojken inte har nyckeln, växer han upp med sin mor?
Lättar skammen omedelbart?
Men du godtog ditt öde. Du godtog dig själv.
Du valde den Jean-Luc du är.
Du frikände dig själv.
Och eftersom du valde honom,
blir han kanske värdig nog att bli vald av nån annan.
Och den här gången kanske du även ger honom chansen att bli älskad.
Jag sa ju att det handlade om förlåtelse.
Din.
Varför?
Det är väl den eviga frågan.
Känn dig själv.
Det har varit så mycket förluster. Så mycket död.
Men du ställde det tillrätta.
Elnor, Tallinn.
Nåja, kanske inte alltihop.
Men Tallinn dör i varje tidslinje.
Det är bara i den här som hon möter Renée.
Jag frågar återigen: varför?
Avsluta meningen.
Jag.
Från allra första början,
i mer än 30 år,
varför jag?
Jag ska dra vidare.
Med ert språkbruk är jag döende.
Ja, jag vet.
Ensam.
Jag kommer att dö ensam.
Det önskar jag inte dig.
Människor.
Era sorger och smärtor fixerar er vid ögonblick i det länge sen förflutna.
Ni är som fjärilar med vingarna fastnålade.
Min gamle vän,
för evigt pojken som genom att obetänkt vrida på en huvudnyckel
krossade universum och sitt eget hjärta.
Men inte mer.
Du är nu fri från det förflutnas fjättrar.
Och när jag går,
lämnar jag dig fri.
Men... varför spelar allt det här roll?
Kommer nåt att hända som kräver mitt handlande?
Måste det alltid ha galaktisk betydelse?
Universum står på spel? Kaos i rymden?
Räcker inte ett liv?
Du frågar varför det spelar roll.
Det spelar roll för mig.
Du spelar roll för mig.
Även gudar har favoriter, Jean-Luc. Och du har alltid varit en av mina.
- Q... - Tiden rinner ut.
Jag har en sista överraskning för dig.
Vad är det för fel?
Ingenting.
Raka motsatsen.
Men hej. Trevligt att se er.
Q. Din jäv...
Försök att inte döda honom förrän vi vet vad han vill.
Jag försöker verkligen.
Och nu, som man säger, mitt avslutningsnummer.
Elnor, då?
- Vem? - Du dödade honom.
Det var faktiskt hennes andra jags idiot till make, närmare bestämt.
I mitt försvagade tillstånd kan du kanske döda mig.
Att jag skickar er hem kommer att sköta den detaljen.
Jaha, som du vill.
Är alla redo att fara hem? Är väskorna packade?
Nej.
Jag stannar.
Chris, det går inte, det vet du.
- Tidslinjen... - Jag passar aldrig in.
Inget stämde.
Jag levde ensam på ett fraktskepp med fem holografiska versioner av mig själv.
Inte särskilt uppmuntrande.
Men sen mötte jag er.
Jag hade aldrig nån riktig familj. Ni blev min familj.
Ni allihop.
Det är här jag hör hemma.
Jean-Luc...
Jag är hemma.
Skapa en bra framtid.
Kanske var det alltid menat att bli så här.
Det är märkligt med tiden.
Ja, det är det.
Intressant.
Nej.
Jag kommer att sakna dig, Raff.
Ja, det kommer du att göra.
Han är en livlig krabat, du vet.
Hur lätt som helst.
- Jag borde gå. För... - Ja.
Mycket oväntat.
Det kanske medför lite överskottsenergi.
Kalla det en överraskning, en gåva.
Farväl, Mon Capitaine.
Det är dags för mig att fara.
Men inte ensam.
Är inte det själva meningen med det här?
Vi ses där ute.
Skeppet detonerar om...
Tio, nio,
åtta, sju,
sex, fem, fyra,
- tre, två, ett. - Dator, avbryt självförstörelsesekvensen.
Självförstörelse avbruten.
Sänk vapnen.
Sänk vapnen! Det är en order.
Låt henne fortsätta.
En gång berättade jag för en kär vän vad den sången betydde för mig.
Jag hinner inte lära er texten,
men hon har nog haft 400 år på sig att begrunda den.
Eller hur, doktorn?
Det är gott att se dig, Agnes.
Vad tusan pågår här?
Jurati?
Jag är glad att du fortfarande minns sången som lugnade mig som barn.
Vi hoppades att den skulle lugna dig nu.
Stargazer, flottkommandot här. Rapportera.
Amiral.
Jag vill tro att du inte vill oss illa.
Att det var därför du sände signalen, en signal du visste att jag skulle förstå.
Du är fortfarande kvar där inne, eller hur?
Ja, delvis.
Men om vi inte handlar, kommer många att dö.
I detta här. I detta nu.
Vad är hotet? Varför har du tagit kontroll över våra skepp?
Kapten, jag uppmäter stora höjningar av neutrinostrålning
i kvadrantens centrum.
Var är kapten Rios?
Håll kursen, rorsman. Det är en order.
Visa vad du ser.
Vad tusen är det där?
Oklart.
Om dess tri-kvantvågor fortsätter öka,
kommer det att avge enorma energimängder.
Nog för att förgöra det mesta av sektorn.
Det är en galaktisk händelse.
Enligt våra kalkyler är enda sättet att skydda kvadranten
att harmonisera flottsköldarna med våra egna.
Därför behövde vi tillgång till flottan.
Det var därför du frågade efter mig.
Du behövde nån med auktoritet som du kunde lita på och vice versa.
Stargazer, vad är er status?
Vi behövde en vän.
Stargazer, rapportera, annars utgår vi från att ni är kapade.
Informera Stjärnflottan om att vi förhandlar med borgerna,
annars skjuter de ner oss.
Eftersom du kan mer om borgerna än nån annan ombord,
Seven, se det här som en fältbefordran.
Anropa flottan.
Amiralen har godkänt att borgdrottningen tar full kontroll.
De ska inte göra motstånd, säg det.
Agnes, var lysande.
Alltid. Initierar nätformering.
Vi har slut på tid.
Hoppas att det här fungerar.
Harmoniserar flottans sköldar.
Excelsiors harmonisering funkar inte.
Excelsior, er sköldutgivare måste omkalibreras.
Är det uppfattat?
Uppfattat. Vi kalibrerar och...
Raffi?
Elnor?
Det sista jag minns var att jag var på La Sirena...
Gör justeringen, kadett.
Q. Förbanne mig.
Vad kallade han det? En överraskning. En gåva.
- Den exploderar snart. - Var redo för stötar.
Sköldarna håller. Det fungerade visst.
Du räddade just miljarder liv.
Det var själva tanken, mister.
Hör ni, ser ni det här?
Vad är det?
Vi har visst bevittnad skapelsen av en transwarpkanal,
men olik allt jag sett tidigare.
Men skapad av vem?
Trots vårt kollektiva vetande är svaret oklart.
Men du vet mer.
Det ni ser är en bit av pusslet,
vars slutliga bild är oklar men knuten till ett hot.
Ett hot som kräver noga observation.
Vi ansöker om tillfälligt medlemskap i Federationen
så att vi kan stanna här.
En väktare vid porten.
Tack, Agnes.
Beklagar att jag inte kunde berätta tidigare.
Men jag visste att om jag gav dig en puff i rätt riktning,
skulle du förstå till slut.
Jag vill också tacka dig för att du ledde mig rätt först.
Ofattbart att du inte inser det.
Jag undrade om det var att avslöja för mycket,
men du har jämt varit mer klipsk än observant.
- Rios. - Ja.
Han och Teresa startade en medicinsk rörelse ihop.
Mariposas.
- Fjärilar. - Ja.
Han ledde dem genom svåra tider och tuff terräng.
Och hon hjälpte alla som behövde hjälp, när de än behövde.
Och pojken, Ricardo?
Han samlade ett team med världens skarpaste hjärnor,
och de fann ett sätt att läka havet och rena luften
med hjälp av en främmande organism
som hans tant Renée upptäckte under Europa-uppdraget.
De brukade komma hit när de var i stan.
Vi blev rätt goda vänner allihop.
Visste du att Chris kunde dricka,
men Teresa kunde dricka honom under bordet?
Varenda gång.
De var fina människor.
Och hur dog...
Teresa, av hög ålder, Rios något yngre,
i en marockansk bar i en strid om läkemedel.
Och bäst av allt, hans sista andetag var in i en cigarr.
Han dog som han levde.
Elnor, här får du.
Åh, nej. Kära nån.
Till familjen...
...för...
...det är vad vi är, trots allt.
Det smakar hemskt.
Ska det bränna i halsen så där?
- Bränner det? - Nej.
Så, efter den skålen,
är det en plats jag måste fara till.
Om ni alla ursäktar mig.
Anmärkningsvärt.
Jag lät restaurera det, så jag kunde lämna det åt dig innan jag far.
Att se tillbaka kunde göra dig gott, tänkte jag.
Jag har bestämt fått nog av sånt.
Bättre att blicka framåt.
Verkligen?
Så... vart tänker du ta vägen?
Jag ska ut på egna äventyr, Jean-Luc.
Det finns stunder i våra liv som vi fruktar att återuppleva,
och andra vi längtar efter att återuppleva.
Tiden kan inte ge oss en andra chans...
...men kanske människor kan.
STAR TREKS LEDMOTIV AV ALEXANDER COURAGE
Undertexter: Bengt-Ove Andersson