Aiemmin tapahtunutta...
Tunnelit. Kielsit menemästä.
Maman! - Tuhansia tapoja kuolla siellä.
Vei tunteja löytää sinut.
Äitisi kärsi. Hän tarvitsi apua muttei hyväksynyt sitä.
Päästä minut ulos. Ole kiltti, Jean-Luc.
Oliko se kaikki osa Q:n suunnitelmaa? Että koet ne muistot?
Tiedäthän, että tarinassa on enemmän?
Mitä se onkaan, se on merkityksetöntä asialle, jonka yritämme korjata.
Tuoko ajan korjaaminen Elnorin takaisin? - En tiedä.
Jos haluat puhua... - Haluan -
yrittää selvittää, miten korjata aikajanan,
en puhua tunteistani, kun katsoin hänen kuolevan.
Haluan näyttää jotain.
Tervetuloa La Sirenaan.
Haluaisin muistaa muutakin kuin kaikki kerrat, kun pelastin sinut.
Ennen kuin lennät pois.
Mikä hätänä?
Virhe. Siirrin ei toimi.
Rios Raffille. Meillä on isoja ongelmia.
Ei!
Olet sananlaskun tienhaarassa.
Kaksi tulevaisuutta. Yhdessä tuot ihmiskunnan takaisin sukupuuton partaalta.
Tai kuolet yksin.
Joko Renée Picard astuu alukseen -
ja tekee löydön, joka saa työsi vanhentumaan, tai ei astu.
Eräs mies on tielläsi, kuten hän on nyt minun tielläni.
Picardko?
Saan teidät kasvotusten hetkessä.
Voin myös antaa sopivan keinon hankkiutua hänestä eroon.
Tiedämme, mihin hän suuntaa.
Jurati haluaa siirtimen vain yhdestä syystä.
Kuningatar havittelee La Sirenaa.
Hän haluaa 400 vuoden varaslähdön galaksin sulauttamiseen.
Kun saan aluksen, saat perintösi.
Meidän pitää suojella sitä alusta, jos haluamme päästä kotiin.
Jos hän havittelee alusta, hän ei tule yksin.
Älä huoli. Se sattuu vain hetken.
He käynnistävät siirron etänä. En voi estää.
He ovat täällä.
Ketkä? - Pitää lähteä aluksesta. Menkää!
Anteeksi, että toin teidät tähän. Teidät pitää saada turvaan.
Aseet.
Vauhtia!
No, olemme näyttäneet paremmalta.
Alan olla enemmän oma itseni.
Jos kuningatar yrittää vallata aluksen, sitä pitää puolustaa.
Puolustaa millä?
Etkö tuonut muuta? - Onneksi ehdimme saada nämä.
Me tiedustelemme, vahvistamme asemaamme ja asetamme ansoja.
Kauanko aikaa meillä on?
Ei yhtään.
Menkää piiloon. - Tule.
Tuleeko hän? - Hän on jo aluksessa.
On paljon muitakin.
PERUSTUU SARJAAN STAR TREK - UUSI SUKUPOLVI
Suojaan! Menkää! - Menkää!
Hän yrittää motittaa meidät alusta vallatessaan.
En anna ottaa tätä alusta.
Siinähän sinä olet.
Tunsin sinut yhä. Tunnen yhä lörpöttelysi.
Tiedätkö, miltä tuntuu kuristaa ystävää -
voimatta sille mitään?
Kuin roikkuisi raajattomana ja voimattomana.
Olen tutkinut tuota ajatusten roskista,
joka on muuten vaikuttava,
koska halusin tietää syyn.
Miljoonia lajeja ja planeettoja.
Silti tarvitsit aina lisää.
Täydellisyys vie aikaa.
Kyse ei ole täydellisyydestä, kehityksestä eikä muusta paskasta.
Mikään ei riitä, koska olet kuin minä.
Yksinäinen.
Käytän karkeaa arkikieltäsi, paskapuhetta.
Mikset sitten ole tappanut minua? Lopeta.
Jos otat aluksen, Soong voittaa.
Konfederaatio tuhoaa koko kollektiivisi 400 vuoden päästä.
Onpa lyhytnäköisen suoraviivaista.
Näet oksan muttet puuta.
Nyt tiedämme konfederaation olevan uhka ja valmistaudumme.
Aika on meidän puolellamme.
Virhe. Salasana vaaditaan.
Hups. Muistatko signaalin, jolla ohjasit borgiasi?
Tein sillä fraktaalilukon aluksen järjestelmiin.
Tämä on maailman painavin paperipaino.
Raavin avaimen mielestäsi, nainen.
En ole idiootti. En pannut sitä mieleeni.
En voinut estää sinua, viivyttää voin.
Alus voi tehdä hologrammin kaikista sillä käyneistä,
myös hätätaisteluhologrammin.
OHJELMA VALMIS
Miten voin auttaa?
Koodasin digitaaliavaimen turvallisimpaan paikkaan, häneen.
Hei, Elnor. Leikitään pidä erossa -leikkiä.
Mielelläni.
Hän toi armeijan. - Ei. Hän teki sen.
Ne ovat borgeja, eivät ihmisiä.
Suojatkaa silmänne!
Äiti. - Niin?
Voimmeko leikkiä?
Millaista leikkiä?
Leiki, mitä haluat. Älä hajota mitään.
Maurice, pitääkö olla äkäpussi?
On ihana päivä.
Ihanina päivinä on sodittu.
Teollisuus ja löydöt eivät odota sadepäiviä,
niin olen kuullut.
Äkäpussi.
Tätäkö opetat työksesi hänelle?
Miten pilkata isäänsä. - Yleistietoa.
Onko?
Hän on fiksu nuori mies. Aivan tylsistynyt. Liikaa luppoaikaa.
Miten sinä voit nykyään, kulta?
Huomasin viime aikoina, että olet ollut enemmän läsnä.
Maurice.
Viime välikohtauksesta on aikaa.
Se on hyvä. Se on oikein hyvä.
Ehkä ajat muuttuvat paremmiksi.
Maman, mitä leikitään?
Kävisikö piilosilla olo?
Seiso tässä tällä tavalla.
Sulje silmäsi, laske viiteen ja etsi sitten minut.
Yksi. Kaksi.
Tule.
Lasken yhdeksän.
Nyt kahdeksan, mutta lisää tulee.
Mennään sisään. Kolmannella.
Yksi, kaksi, kolme!
Menkää!
Tallinn, siirrä Rios, Teresa ja poika turvaan.
Entä me? - Meidän pitää pelastaa alus.
Teknologisesti edistynyt borg tällä vuosisadalla.
Voitteko kuvitella aiheutetut vahingot?
Vien heidät turvaan, mutta palaan heti.
Tallinn, nyt!
Sulje se nyt.
Menkää.
Laita makuulle huovan alle. Hän on sokissa. Tulen takaisin.
Et voi palata sinne. - En voi muuta.
No niin. Tule.
Ei. Hitto vie, Picard.
PÄÄSY EVÄTTY
Lukitsivat minut ulos.
En voi auttaa heitä.
Hän haavoittui.
Hän pääsisi hengestään yrittäessään auttaa meitä.
Emme pääse eteenpäin.
Me kierrämme ympäri.
Tallinn, ammu suojatulta. Me peräännymme châteaun läpi ja hajaannumme.
Hajaannutte?
Silloin mahdollisuudet päästä alukselle tuplaantuvat.
Iskemme pellolla sivustaan ja valtaamme aluksen.
Tehkää se.
Picard!
Odota!
Jos ammut, tulee paljon pahempaa takaisin.
Tai voit kuunnella tarjoustani.
Minä en ole...
Minä en ollut väkivaltainen mies. Tämä on uutta minulle.
Tai perinnön lupaus paljastaa pinnan alle piilotetun mädän.
Tiedän taistelun arvoisen tulevaisuuden.
Niin minäkin!
Kuule. Teillä on alivoima. Ja uudet ystäväni tuolla,
no, olen kuullut, että tunnet heidät.
Sinä kai autat häntä valtaamaan aluksen,
hän tuhoaa Europa-lennon kiertoradalla huomenna -
ja sinulla on tulevaisuus.
Miksi siis tämä neuvottelu?
Joka kokeen vihollinen on arvaamaton muuttuja, tuntematon.
Sitä sinä olet minulle.
Tee siis molemmille palvelus.
Laske aseet. Antaudu.
Minä kuljen helpointa polkua tulevaisuuteen,
ja sinulla ystävinesi on vielä tulevaisuus.
Entä jos kieltäydymme?
Valitsemme sotkuisemman polun,
ja sinä kuolet paetessasi.
Maman, missä sinä olet?
Se on vain leikkiä, piilosta. Etsi minut.
Maman!
Piilosta todellakin.
Sinun pitää löytää meidät ensin!
Olkoon niin.
Tulta!
Meidän pitää päästä alukseen.
Pitää häipyä täältä. - Selvä.
Soong on epäilemättä piirittänyt tämän paikan jo.
Mitä siis ehdotat?
Ei pääse sisään eikä ulos, mutta alas pääsemme.
Tämän talon alla on tunneleita.
Missä sisäänkäynti oli?
Mieti nopeammin, tai muisto katoaa reiästä päässäsi.
Maman, missä sinä olet?
Äiti?
Äiti, tiedän, että se olet sinä. Minä tiedän.
Minun poikani.
Maman?
Kyllä.
Kyllä, tiedän.
Jatketaanko vähemmän kirkkaassa paikassa?
Missä nokkeluudellasi on vähemmän aisteja käytössään.
Meidän pitää lähteä.
Se on vain leikkiä, piilosta alapuolella.
Mutta isä on kieltänyt minua menemästä sinne.
Me menemme. Kaikki muuttuu paremmaksi.
En ole surullinen.
Haluatko olla kanssani?
Lähdetään sitten. Nopeasti.
Se on vaarallista.
Olet minun valoni, Jean-Luc.
Valo, joka vetää minut aina esiin.
Ohjaa omaa tietäsi. Etsi minut.
Picard!
Tänne, nopeasti! Heti!
Picard!
Äiti?
Äiti, missä olet?
Tämä ei ole enää hauskaa.
Maman?
Olen nähnyt tämän paikan mielessäsi.
Mitä täällä tapahtui?
Toisessa maailmansodassa -
Ranskan vastarintaliike teki tästä paikasta ammusvaraston -
ja keinon viestiä etulinjan kanssa.
He lukitsivat kaiken, kun natsit valloittivat.
En tarkoittanut sitä.
Muistossasi tämä paikka tuntui epätavallisen synkältä.
Mitä tapahtui?
Seurasin äitiäni tänne alas -
leikkiessäni piilosta ja -
menetin hänet.
Tai ennemminkin hän menetti itsensä.
Tämä on hyvin vaarallinen leikkipaikka.
Isälläni oli tapana sanoa: "On tuhansia tapoja kuolla."
...tuhansia tapoja kuolla.
Yvette? Jean-Luc?
Jean-Luc!
Tunnelit johtavat luukulle viinitilan toisella puolella.
Sieltä saamme aluksen takaisin. Mennään.
On aika aseistautua. Työ on yhä tehtävänä.
Kuulostat aivan kapteenilta.
Olisit liittynyt Tähtilaivastoon.
Minä yritin. Voyagerin jälkeen.
Tähtilaivasto ei ottanut, koska...
Sinä olet borg?
Janeway tuki minua, uhkasi erota.
Mutta luovuin siitä, ryhdyin Rangeriksi.
He ovat sisällä.
Aluksen edessä on kymmenen borgia.
50 metrin pyrähdys avomaastossa,
ja meillä on vain veitsi ja korkkiruuvi.
Ja jäänaskali.
Sinusta tulisi hieno kapteeni.
Kun pääsemme tästä... - Emme pääse tästä.
Ei, luultavasti emme.
Et voi piilotella ikuisesti.
Terve.
Miten hän voi?
Nukkuu sikeästi.
Puoliksi peloissaan ja puoliksi -
pitäen sitä siistimpänä ikinä.
Muistuttaa itseäni.
Luoja paratkoon. Mitä teet?
Aliohjelmat muokkaamalla voin saada hallinnan tähän paneeliin.
Haluaisin muokata aivojasi. - Haluan palata.
Tapatat ystäväsi. Et voi auttaa vammoiltasi.
Haavan puuduttaminen ei parantanut käsivarttasi.
Istu nyt alas.
Millä näistä saan luodin pois?
Tuolla trikooderilla.
Oikeastiko? Kokonainen poliklinikka taskussa.
Aika siistiä, vai?
Et tajua, millaista tämä on minulle.
Ihmehoito ihmeiden ympäröimänä.
Tietää, että meni syteen tai saveen, pitää luopua niistä.
Näytä käsivartesi.
Missä siis olet, Picard?
Etsikää muita sisäänkäyntejä.
Jean-Luc?
Maman?
Oletko täällä?
Sinä voitit,
ja minä olen hukassa.
Palataan ylös, käykö?
Juodaan teetä, syödään ateria -
ja illalla voit opettaa minulle lisää tähtikuvioita.
Tähtiä.
Kyllä.
Tiesitkö, että avaruus on niin laaja ja ääretön,
että tuolta valopisteeltä vie miljardeja vuosia -
tehdä yksinäinen matka tähdestään silmiimme?
Yötaivaalla näkemäsi kirkkaus, Jean-Luc, se ihastuttava valo,
on vain kauan sitten hiipuneen tähden kaiku.
Kuten minä.
Kun muistelet minua, Jean-Luc, lupaa...
Lupaa minulle, ettet välitä kuolevan tähden kylmyydestä,
vaan muistat sen sijaan sen valon -
ja loputtoman rakkauden sinua kohtaan.
Yvette!
Jean-Luc! Missä sinä olet?
Merkittävää. Näin tämän vain kerran lapsen silmien kautta.
Sitenkö muistat sen?
Tule. Pitää mennä. Vain sinä ja minä.
Maman!
Suurin piirtein.
Jean-Luc! Luojan kiitos! Siinä sinä olet.
Mitä äidillesi tapahtui?
Löysin hänet, mutta isäni vei hänet ja lukitsi siihen huoneeseen.
Ole kiltti.
Päästä minut ulos, Jean-Luc. Ole kiltti.
Vain sinä voit pelastaa minut.
Päästä minut ulos. Jean-Luc!
Avasin siis oven.
Mikä se oli? - He löysivät meidät.
Tuolla. Tuo ovi.
Se on lukossa.
Hyvä!
Pois tieltä!
Sanoin, ettet voi piilotella ikuisesti.
Kuka puhui piilosta?
Raffi?
Elnor?
En ole Elnor.
Ainakaan tarkalleen.
Riittävästi sanomaan, että hyvä nähdä sinua.
Olen kaivannut sinua.
Aikaa ei ole paljon.
Ehkä jos pääsen aluksen järjestelmiin...
Seven, järjestelmät on lukittu. Olen avain.
Jurati piilotti koodimuistin minuun turvaan.
Hän taistelee kuningatarta vastaan.
Voitko antaa minulle pääsyn? - Odota.
Jos avaamme laivan pääjärjestelmät, hän pääsee niihin.
Annamme kuningattarelle haluamansa.
Muuten emme voi puolustautua häneltä.
Luota minuun. Sain idean.
Järjestelmä avattu. - Selvä.
Pitää avata luukku ja avata reitti siirtimelle. Odottakaa.
Odota. Kuuntele minua.
Kuule, tiedän, ettet ole oikeasti hän. Tiedän sen.
En pitänyt sinua kanssani,
koska pelkäsin, että olet yksiksesi.
Pidättelin sinua, koska pelkäsin olla yksin.
Raffi,
muistan Elnorin viimeisen henkäyksen -
riittävästi tietääkseni, ettei hän viimeisenä ajatuksena syyttänyt sinua -
vaan rakasti.
Reitti on selvä. Mennään.
Mihin suuntaan?
Vasen menee syvemmälle châteauhun, oikea pelloille.
Tule.
Ei. Tätä tietä. - Mitä?
Tule.
Otan yhteyden siirtimiin.
Mitä teetkin, tee se nopeammin.
Pidättelen heitä mahdollisimman pitkään.
Seven.
No, näytämme saavan edun takaisin.
Olemmeko lähes ulkona?
Lasikuistilla on uloskäynti. Tule.
Suunnitelmasi onnistui. Havaitsen vain yhden borgin aluksella.
Seven. - Näen hänet.
Siirrän hänet tyrmään.
Hänellä on siirronestolaite.
Kolme yhtä vastaan ei tunnu reilulta.
Jurati, älä pakota meitä tekemään tätä.
Tiedän, että olet siellä ja että voit taistella.
Saimme sinut nalkkiin.
Saitteko?
Seven! Ei!
Tietokone, siirrä pääohjaimet minulle.
Tietokone, ota kurssi deltakvadranttiin.
Meillä on 400 vuotta lisää laajentaa kollektiivia.
Hän kuolee, jos en voi tyrehdyttää verenvuotoa.
Älä tee tätä.
Olen omaksunut miljoonia kieliä,
ja niissä on joitakin yhteisiä sanoja.
Ehdottomasti rakkaus.
Toivo ja pelko.
Ja vielä yksi yhteinen,
turhuus.
Lajit kukoistavat ilman rakkautta.
Valtakunnat valloittavat ilman pelkoa.
Mutta kaikkien orgaanisten olioiden epätäydellinen luonne on -
taistella voittamatonta taistelua voittamatonta vihollista vastaan,
kuolemaa.
Nyt pääsemme alukseen.
Kadonneet labrarotat ovat tuttuja minulle.
Sitä ei saa kiinni seuraamalla sokkelossa.
Se pakotetaan pinnalle.
Miksi itken? - Kyyneleet eivät ole sinun.
Ne ovat minun.
Samoja kemikaaleja, joilla otit hallinnan,
dopamiinia ja adrenaliinia,
ei tuoteta vain parilla drinkillä ja nyyhkylaululla.
Surullisuus, menetys, epätoivo.
Kun satutat ystäviäni, se kokkaa saman hermosopan.
Tällä kertaa sain sillä hallintaa takaisin.
Mahdotonta.
Saattaisit olla matkalla, jos olisit antanut vähän armoa.
Soong, et ymmärrä tulevaisuutta, jota olet luomassa.
Kukoistava. Menestyvä.
Meitä kuulemma rakastetaan ympäri galaksia.
Pelätään.
Mitä tämä on?
Borgien historia.
No, ainoa historia, jolla on väliä. Loppu.
Miten se aina päättyy sinulle.
Yksinäinen borg-lahtaaja, yhdistynyt Liitto tulee perääsi.
Täysin ylimitoitetun ylimielisyytesi perään.
Jos valitsemasi ase on lörpötys, voin odottaa.
Et voi olla surullinen ikuisesti. - Mieti vähän.
Tässä tai missä vain universumissa sinä häviät aina.
Siksi taistelet niin kovin.
Sinä elät lajisi kuolinkellojen kanssa äärettömissä aikajanoissa.
Pelkäät menetystä aivan kuin mekin.
Haluat samaa kuin me kaikki.
Yhteyttä,
pitkäikäisyyttä, löytämistä.
Sinä tarjoat sitä ilman vaihtoehtoja.
Tarkoitan, että mitä jos pyydämme sitä?
Sinä ja minä.
Vihdoin näennäistä asiaa.
Galaksi on täynnä pelastamista tarvitsevia henkiä.
Yksi niistä makaa jaloissasi.
Meidän pitää luoda oma kohtalomme.
Alusten kapteenien ja talouselämän johtajien.
Kaltaisillemme miehille rakkaus ja pelko -
ovat sama asia.
Välikappale.
Kokoaisitko kohortin kuolevista,
rekrytoisit avaruudessa ajelehtivista alusten hylyistä?
Keräisimmekö tähteitä?
Tarjoaisimme toisia tilaisuuksia.
Mitä jos otamme tämän aluksen ja rakennamme paremman borgin?
Aidon kollektiivin, joka ei perustu sulauttamiseen vaan pelastukseen.
Mieti sitä.
Jäseniensä ainutlaatuisuuden hyväksyvä borg-kollektiivi.
Pyydät hyväksymään heikkouden.
Mitä jos heikkoutena hylkäämäsi onkin oikeastaan voima?
Yhteistyö.
Ehdotuksesi on järjetön.
Muttei täysin mielenkiinnoton.
Kuvittele jäsenet, jotka taistelisivat kovemmin valitsemansa puolesta.
Jotka eivät häviäisi, koska eivät tehneet vihollisia.
Joita ei hylättäisi ja korvattaisi.
Yhdyssiteet voisivat kasvaa ja syventyä.
Kuten Seven.
Eikö hänkin rakastanut sinua?
Ja eikö hän ollut -
paras, mitä voisimme olla?
Joku, joka käytti borg-puoltaan palvelemaan ihmisyytensä parasta.
Rakennetaan Sevenien universumi.
Aloitetaan tästä.
Sääli, todellakin.
Toisessa tulevaisuudessa olisimme voineet ystävystyä.
Hyvästi, Picard.
Järjestelmä käynnistyy. - Taisin onnistua.
Kymmenen prosenttia. - Mitä jos en halua sitä?
Jos en halua, että lähdet? - 20 %.
Jos haluan nähdä kasvosi taas tai jotain sellaista hullua?
Teresa, minä en kuulu tänne. - Miksi?
Tulevaisuudessa riittää jo sankareita.
Eikö niin? - 40 %
Usko pois. Olen ajatellut sitä.
Tämä ei ole aikajanani.
Tulevaisuus on sinun ja hänen. - 60 %.
Minä yritän vain suojella sitä.
Mitä jos tulevaisuutesi on täällä ja oli tarkoituskin olla?
80 prosenttia.
95 prosenttia.
Teresa, minä...
Ole kiltti, älä tee sitä.
Älä.
Ei, sinä tapat hänet!
Ei tarvitse olla tulevaisuudesta tällä ampumiseen.
Ei.
Mutta sen avaamiseen pitää olla oikea DNA.
Jos sitä pitelee liian kauan, niin -
pum.
Hän jää henkiin.
Mutta pelastamisella oli hintansa.
Jurati?
Sinäkö se olet?
Kyllä.
Ei.
Meistä taitaa tulla jotain uutta.
Jotain parempaa.
Seven.
Pitää päästä alukseen.
Ole muuten hyvä.
Päästä minut ulos, Jean-Luc.
Ole kiltti.
Avasin siis oven.
Muistan mitä oudoimman asian.
Seuraa sitä.
Katso, mihin se johtaa.
Ajassa on hetkiä, joihin haluaisimme palata.
Muistoja, elämän palasia, jotka eletään paremmin takaperin.
Niinä hetkinä traagiset loput saattavat kelautua iloisiin alkuihin.
Menetyksen hetket saavutuksiin.
Muistan nyt,
että erittäin alakuloisena hämärtyneenä hetkenä -
äitini hirtti itsensä tähän paikkaan.
Ja kaiken elämäni, näkemäni ja tekemäni jälkeen -
tämä on kai se hetki, jota en antanut itseni muistaa.
Tätä hetkeä en pysty peruuttamaan.
Äitini oli kuulemma sairas.
Minusta hän oli vain nerokas.
Sinä iltana isäni lukitsi äidin turvaan tämän omaan huoneeseen.
Ehkä minunkin turvakseni.
Mutta äiti aneli minulta apua.
Kertoi, kuinka paljon tarvitsi minua -
ja minun apuani.
Tämän osan olen koko elämäni yrittänyt olla muistamatta.
Luulin pelastavani hänet,
joten isän nukahdettua -
päästin hänet ulos.
Jos olisin jättänyt oven kiinni, hänestä olisi voinut tulla vanha nainen.
Kuvittelin ennen näkeväni hänet vanhempana -
tarjoamassa minulle kupin teetä,
pyytämässä juttelemaan.
Tämä yleisavain vaelsi ympäri taloa.
Kunpa se ei olisi sinä päivänä päätynyt käteeni.
Rakastin häntä.
Epätoivoisesti.
Rakkaus voi olla suuren surun lähde,
valtavan tuskan.
Suuren syyllisyyden.
Syy paeta itseään tai toistensa luota.
Rakkaus voi olla kirous.
Mutta aina ja täysin -
se on lahja.
Olen ollut tämä. Olen ollut -
Seven pidempään kuin olin Annika.
Oli vain kiva -
olla tavallinen.
No, se on mahdotonta.
Koska olit sitten borg tai ihminen,
olet kaikista erikoislaatuisin tuntemani henkilö.
Olet koko elämäsi paennut näitä ja tätä.
Voin vain miettiä, kuinka paljon enempään pystyisit,
kuinka paljon enemmän voisit olla,
jos vain lopettaisit.
On aika lähteä.
Emme saa antaa hänen tehdä tätä. Mitä hän lupasikaan, voimme...
Kuka oletkin nyt,
puolet sinusta on ystävämme.
Ehkä ajan mittaan voisit olla kokonaan.
Ehkä ajan mittaan.
Mutta nyt pitää kunnioittaa sopimusta.
Alus elämästä on enemmän kuin reilu vaihtokauppa.
Kertokaa amiraalillenne,
ettei tulevaisuus tarvitse borg-lahtaajaa.
Ei ainakaan meitä.
Ja kertokaa hänelle tämä.
Tätä tehtävää ei saa lykätä.
Menestykseen tarvitaan kaksi Renéetä.
Yksi, joka elää, ja toinen, joka kuolee.
Hän vei alukseni. - Minun alukseni.
Hän antoi sen kuningattarelle, Juratille, Sevenin elämästä.
Seven, oletko kunnossa?
Olen oma itseni.
Menetimme ystävän,
mutta saimme itsemme takaisin.
Ja tarvitsemme kaikki itsemme, jos aiomme menestyä.
Soong on yhä pakosalla.
Eikä hän luovuta.
Aluksesi pääsi hänen käsistään,
mutta hän etsii toisen keinon pysäyttää Europa-lento.
Ja Renèe.
Tai pahempaa.
Picard, Agnes jätti sinulle viestin ennen lähtöään.
"Menestymiseen tarvitaan kaksi Renéetä.
Yksi, joka elää, ja toinen, joka kuolee."
Kieltäydyn hyväksymästä lopputulosta, joka ei ole vielä tapahtunut.
Tulkaa. Meillä on töitä.
ALKUPERÄINEN TUNNUSSÄVEL ALEXANDER COURAGE
Tekstitys: Jari Vikström