בפרקים הקודמים...
המנהרות. אמרת, אל תלך.
אימא! -אלף דרכים שונות למות שם למטה.
חלפו שעות עד שמצאתי אותך.
אימא שלך סבלה.
היא נזקקה לעזרה, אבל סירבה לקבל אותה.
אתה חייב לתת לי לצאת. אנא, ז'אן-לוק.
כל זה היה חלק מתוכניתו של קיו? שאתה תחווה את הזיכרונות האלה?
אתה יודע שזה לא כל הסיפור?
מה שזה לא יהיה, זה לא רלוונטי למה שאנחנו מנסים לתקן.
נתקן את הזמן. זה יחזיר את אלנור? -אני לא יודעת.
אם את רוצה לדבר... -מה שאני רוצה
הוא לנסות לגלות איך לתקן את ציר הזמן
ולא לדבר על איך הרגשתי כשצפיתי בו מת.
אני רוצה להראות לך משהו.
ברוכים הבאים ל"לה סירנה".
אני רוצה שיהיה לי יותר בזיכרון
מאשר כל הפעמים שהצלתי אותך.
לפני שתטוס מכאן.
מה הבעיה?
שגיאה. משגר במצב לא מקוון.
ריוס לראפי. יש לנו בעיות גדולות.
לא! לא!
אתה נמצא כעת בפרשת דרכים.
שני עתידים.
אחד מוביל אותך להשיב את האנושות מסף הכחדה.
או שתמות לבד.
רנה פיקארד תעלה לחללית
ותגלה תגלית שתהפוך את העבודה שלך למיושנת, או שלא.
יש אדם שיעמוד בדרכך כפי שהוא עומד כעת בדרכי.
פיקארד?
אני יכולה להביא אותך אליו בתוך דקות.
אני יכולה גם לספק לך את האמצעים המתאימים כדי לחסל אותו.
אנחנו יודעים לאן היא הולכת.
יש לג'וראטי רק סיבה אחת לרצות להשתלט על המשגר.
המלכה באה להשתלט על "לה סירנה".
היא רוצה להקדים את ההטמעה בגלקסיה ב-400 שנה.
ברגע שאשתלט על הספינה, תקבל את המורשת שלך.
אנחנו חייבים להגן על הספינה אם ברצוננו לחזור הביתה.
היא באה להשתלט על הספינה. היא לא באה לבד.
אל תדאג. זה דוקר רק לשנייה.
הם מפעילים את המשגר מרחוק. אי אפשר לעצור את זה.
הם כאן.
מי כאן? -חייבים לצאת מהספינה. קדימה, קדימה.
קדימה, קדימה, קדימה!
אני מצטער שסיבכתי אתכם בזה. צריך להביא אתכם למקום בטוח.
כלי נשק.
קדימה, קדימה!
טוב, כבר נראינו טוב יותר.
אני מתחילה להרגיש יותר כמו עצמי.
אם המלכה רוצה להשתלט על הספינה עלינו להגן עליה, בכל מחיר.
להגן עם מה?
זה כל מה שהבאת? -מזל שהיה לנו זמן להביא את אלה.
טוב, נסרוק את השטח. נבצר את העמדה שלנו, נטמין מלכודות מכל מה שיש.
טוב, אבל כמה זמן יש לנו?
אין.
תלכו להסתתר שם. -קדימה.
היא בדרך? -היא כבר בספינה, וישנם עוד.
עוד רבים.
"מסע בין כוכבים: פיקארד" -
מבוסס על מסע בין כוכבים: הדור הבא -
תסתתרו! קדימה! -קדימה!
היא רוצה לרתק אותנו למקומנו בזמן שהיא תשתלט על הספינה.
לא אתן לך לקחת את הספינה.
הנה את.
אני עדיין יכולה לחוש בך שם בפנים. עדיין חשה בך מקשקשת.
את יודעת איך הרגשתי כשחנקתי את חברתי
ולא יכולתי לעשות דבר בנדון?
קצת כמו להיות תלויה ללא גפיים? חסרת אונים?
חיטטתי במוח המזבלה הזה...
וואו, אגב...
כי הייתי חייבת לדעת למה.
מיליוני גזעים, כוכבי לכת.
ועדיין תמיד היית זקוקה לעוד.
שלמות דורשת זמן, יקירתי.
זה מעולם לא היה קשור לשלמות או לאבולוציה, או לכל הבולשיט הזה.
זה אף פעם לא הספיק מפני שאת בדיוק כמוני...
בודדה.
אשתמש בסגנון הדיבור הגס שלך, בולשיט.
אז למה לא הרגת אותי?
תעצרי. תעצרי.
אם תיקחי את הספינה, תאפשרי לסונג לנצח,
ובעוד 400 שנה הקונפדרציה תשמיד את כל הגזע שלך.
איזו לינאריות קצרת רואי.
את רואה את הענף, אבל לא את העץ.
אנחנו יודעים כעת שהקונפדרציה מהווה איום, ואנחנו נתכונן.
הזמן לצדנו.
שגיאה. קוד מפתח דרוש לגישה.
אופס. מכירה את האות שבו השתמשת כדי להפעיל את הבורגים שלך?
השתמשתי בו כדי לבצע נעילת פרקטל למערכות של הספינה.
ברוכה הבאה למשקולת הנייר הגדולה בעולם.
אני אחלץ את המפתח הזה מהמוח שלך, אישה.
אלא שאני לא אידיוטית ולא שיננתי את הקוד.
לא יכולתי לעצור אותך, אבל יכולתי לעכב אותך.
מתברר שהספינה הזאת מסוגלת לייצר הולוגרמה של כל אחד ששהה בה,
כולל הולוגרמה קרבית לשעת חירום.
תוכנית מופעלת -
כיצד אוכל לסייע?
קידדתי את המפתח הדיגיטלי במקום הכי בטוח שיכולתי למצוא. הוא.
היי, אלנור. בוא נשחק ב"אחד באמצע".
בשמחה.
היא הביאה צבא. -לא. היא יצרה צבא.
אלה לא אנשים. הם בורג.
תכסו את העיניים!
אימא? -כן?
אפשר לשחק משחק?
איזה משחק?
תשחקו במה שבא לכם, רק אל תשברו דבר.
מוריס, אתה חייב להיות רגזן כל כך?
זה יום יפה.
מלחמות התנהלו בימים יפים.
תעשייה ותגליות לא מחכות לסיכוי הקלוש שירד גשם,
כך שמעתי.
רגזן.
זאת העבודה שלך, הלוא כן? זה מה שאת מלמדת אותו?
איך ללגלג על אביו. -זה דבר שידוע לכל.
האומנם?
הוא בחור צעיר וחכם. משועמם לחלוטין. יותר מדי זמן פנוי.
ומה שלומך את בימים אלה, יקירתי?
שמתי לב לאחרונה שאת נוכחת קצת יותר.
מוריס.
לא הייתה לנו תקרית מזה זמן מה.
זה טוב, זה טוב מאוד.
אולי הזמנים משתנים לטובה.
אימא, באיזה משחק נשחק?
מה דעתך על מחבואים?
תעמוד כאן, כך.
תכסה את עיניך ותספור עד חמש, ואז תתחיל לחפש אותי.
אחת. שתיים...
קדימה!
אני סופר תשעה.
עכשיו שמונה, אבל יש עוד בדרך.
תיכנסו פנימה. בשלוש.
אחת, שתיים, שלוש.
קדימה, קדימה!
טאלין, תשגרי את ריוס, את תרזה ואת הילד למקום בטוח.
מה איתנו? -עלינו להציל את הספינה.
בורג עם טכנולוגיה מתקדמת במאה הזאת?
את מסוגלת לדמיין איזה נזק היא תגרום?
אני אביא אותם למקום בטוח, אבל אחזור מיד.
טאלין, אנא, עכשיו!
תכבי את זה.
קדימה, קדימה!
תשכיבי אותו, תכסי אותו בשמיכה. הוא בהלם. אני אחזור.
אתה לא יכול לחזור. -אני לא יכול שלא לחזור.
בסדר. לך, קדימה.
לא, לא. לעזאזל איתך, פיקארד.
גישה נדחתה -
הם נעלו אותי מחוץ למערכת.
אני לא יכול לעזור להם.
הוא פצוע.
הוא ייהרג בניסיון לעזור לנו.
אנחנו לא יכולים לנוע קדימה.
נלך מסביב.
טאלין, תחפי עלינו. ניסוג לאחור דרך האחוזה ואז נתפצל.
נתפצל?
הסיכוי להגיע לספינה יוכפל אם נפעל בשיטת הפרד ומשול.
נאגף אותם בשדה, ואז נשתלט על הספינה.
תעשו את זה.
פיקארד!
חכו.
אם תירו, תקבלו תגובה קשה בהרבה.
או שתשמעו את ההצעה שלי.
אני לא...
טוב, לא הייתי אדם אלים, פיקארד. זה חדש מאוד בשבילי.
או שההבטחה של מורשת חושפת את הריקבון שמסתתר מתחת.
אני מכיר עתיד ששווה להילחם למענו.
כך גם אני.
אתם בנחיתות מספרית. והחברים החדשים שלי שם מאחור,
ובכן, שמעתי שאתה מכיר אותם.
אז אני מניח שאתה תעזור לה להשתלט על הספינה,
והיא תשמיד את משימת אירופה במהלך הטיסה שלה מחר,
ואתה תקבל עתיד.
אז למה המשא ומתן הזה?
האויב של כל ניסוי הוא המשתנה הבלתי נשלט, הבלתי ידוע.
זה מה שאתה בשבילי.
אז תעשה לשנינו טובה.
תוותר. תיכנע.
אני אקח את הנתיב לעתיד עם הכי פחות התנגדות,
ולך ולחבריך עדיין יהיה עתיד.
מה אם נסרב?
אז נבחר בנתיב מלוכלך בהרבה,
ואתה תמות בעודך בורח.
אימא, איפה את?
זה רק משחק, מחבואים. תמצא אותי.
אימא!
מחבואים, אכן.
תצטרך למצוא אותנו קודם.
כך יהיה.
אש!
אנחנו חייבות להגיע לספינה.
אנחנו חייבות להסתלק מכאן. -בסדר.
אין כל ספק שסונג כבר מכתר את המקום.
אז מה אתה מציע?
אי אפשר להיכנס, אי אפשר לצאת.
אבל אפשר לרדת למטה.
יש סדרה של מנהרות מתחת לבית הזה.
אבל איפה הייתה הכניסה?
תחשוב מהר יותר, אחרת הזיכרון יברח דרך החור בראשך.
אימא, איפה את?
אימא?
אימא, אני יודע שזו את. אני יודע...
הבן שלי!
אימא?
כן.
כן, אני יודעת.
למה שלא נמשיך במקום פחות מואר?
מקום שבו לפיקחותך יהיו פחות חושים שיסייעו לה.
אנחנו חייבים ללכת.
זה רק משחק מחבואים, שם למטה.
אבל אימא, אבא אסר עליי לרדת לשם.
אנחנו נלך. הכול יהיה טוב יותר.
אני לא אהיה עצובה.
אתה רוצה להיות איתי?
אז בוא נלך. תזדרז.
זה מסוכן.
אתה האור שלי, ז'אן-לוק.
האור שתמיד מושך אותי החוצה.
תנווט בכוחות עצמך. תמצא אותי.
פיקארד!
לכאן, מהר. עכשיו!
פיקארד!
אימא?
אימא, איפה את?
זה כבר לא כיף.
אימא?
ראיתי את המקום הזה. בתודעה שלך.
מה קרה כאן?
במהלך מלחמת העולם השנייה,
המחתרת הצרפתית הפכה את המקום הזה למחסן תחמושת
ולדרך לתקשר עם החזית.
והם נעלו את המקום כשהנאצים פלשו.
זאת לא הייתה כוונתי.
בזיכרון שלך, חשתי את המקום הזה כאפל במיוחד.
מה קרה?
הלכתי בעקבות אימא שלי לכאן...
שיחקנו מחבואים, ו...
איבדתי אותה.
או אם לדייק... היא איבדה את עצמה.
טוב, זה מגרש משחקים מסוכן מאוד.
אבא שלי נהג לומר, "יש אלף דרכים למות שם."
אלף דרכים למות שם.
איווט? ז'אן-לוק?
ז'אן-לוק!
המנהרות האלה אמורות להוביל לפתח בצד השני של הכרם.
משם נוכל להשתלט מחדש על הספינה. בואי.
קדימה, הגיע הזמן להתחמש. עדיין יש משימה לבצע.
תקשיבי לעצמך. את נשמעת כמו קפטן.
היית צריכה להתגייס לצי הכוכבי.
ניסיתי. אחרי "וויאג'ר".
הצי הכוכבי דחה אותי מפני ש...
היית בורג?
ג'יינוויי נלחמה למעני, איימה להתפטר.
אבל ויתרתי, הפכתי לסיירת.
הם נכנסו.
תריסר בורגים חוצצים בינינו לבין הספינה.
מאוץ של 45 מטר בשטח פתוח,
וכל מה שיש לנו הוא סכין וחולץ פקקים.
ודוקרן קרח.
את באמת תהיי קפטן מעולה.
כשנצא מזה... -אנחנו לא נצא מזה.
לא. כנראה שלא.
אתה לא יכול להסתתר לנצח.
שלום.
מה שלומו?
שקוע בשינה עמוקה.
חצי ממנו מבוהל והחצי השני חושב
שזה היה הדבר הכי מגניב שראה בחייו.
מזכיר לי את עצמי.
חס ושלום. מה אתה עושה?
אם אצליח לחווט מחדש את השגרות,
אולי אצליח להשיג גישה ללוח הבקרה.
אני רוצה לחווט מחדש את המוח שלך. -תרזה. אני חייב לחזור.
ותגרום למות חבריך כי אתה פצוע מכדי לעזור.
העובדה שהרדמנו את הפצע שלך לא אומרת שהזרוע שלך בסדר.
עכשיו שב.
איזה מהמכשירים האלה יעזור לי להוציא כדור?
זה, הטריקורדר שם.
באמת? חדר מיון שלם בתוך הכיס.
מגניב למדי, הא?
אין לך מושג איך זה מבחינתי, נכון?
תרופת פלא מוקפת בנסים.
ולדעת, שניצחון או הפסד, אצטרך לוותר על כל זה.
תראה לי את הזרוע שלך.
אז איפה אתה, פיקארד?
תחפשו כניסות אחרות.
ז'אן-לוק?
אימא?
את כאן?
ניצחת...
ואני אבודה.
בואי נחזור למעלה, בסדר?
נשתה תה, נאכל ארוחת ערב,
והערב תוכלי ללמד אותי על קבוצות כוכבים נוספות.
כוכבים...
כן, כן.
ידעת שהחלל כה עצום, כה אינסופי,
שלוקח מיליארדי שנים לנקודת האור הזעירה הזאת
לעבור את המסע הבודד מהכוכב שלה עד לעיניים שלנו?
הזוהר שאתה רואה בשמי הלילה, ז'אן-לוק, האור הנפלא הזה,
הוא רק הד, למעשה, של כוכב שדעך מזמן.
כמוני.
כשתזכור אותי, ז'אן-לוק, תבטיח...
תבטיח לי שתתעלם מהקור של כוכב גווע...
ותזכור את האור שלה
ואת האהבה האינסופית שהיא חשה כלפיך.
איווט! איווט!
ז'אן-לוק! איפה אתם?
בלתי רגיל. ראיתי את זה רק פעם אחת, וזה היה מבעד לעיניו של ילד.
וככה אתה זוכר את זה?
בוא. חייבים לזוז. אנחנו לבדנו.
אימא!
פחות או יותר.
ז'אן-לוק! תודה לאל! הנה אתה.
מה קרה לאימא שלך?
מצאתי אותה, אבל אבא שלי לקח אותה ונעל אותה בחדר הזה.
אנא.
תן לי לצאת, ז'אן-לוק. בבקשה.
רק אתה יכול להציל אותי.
תן לי לצאת, ז'אן-לוק!
אז פתחתי את הדלת...
מה זה היה? -הם מצאו אותנו.
שם. הדלת הזאת!
היא נעולה!
כן!
תתרחקי!
אמרתי לך שלא תוכל להסתתר לנצח.
מי אמר שהסתתרתי?
ראפי?
אלנור?
אני לא אלנור.
לפחות לא בדיוק.
אבל מספיק אמיתי כדי לומר כמה טוב לראות אותך.
התגעגעתי אלייך, ראפי.
אין לנו זמן רב.
אולי אם אצליח להיכנס למערכות של הספינה...
שבע, המערכות נעולות, ואני המפתח.
ג'וראטי הסתירה את אנגרם הקידוד בתוכי כדי להגן עליו.
היא עדיין בפנים, נלחמת במלכה.
אלנור, אתה יכול לתת לי גישה? -רגע, רגע.
אם נפתח את המערכות הראשיות של הספינה, היא תוכל להיכנס אליהן.
ניתן למלכה את מבוקשה.
ואם לא נפתח, אין לנו דרך להתגונן נגדה.
תסמכי עליי. יש לי רעיון.
מערכות הספינה נפתחו. -טוב.
אני צריכה לפתוח צוהר ולפנות נתיב למשגר. תמתינו.
אלנור, חכה. תקשיב לי.
אני... אני יודעת שאתה לא באמת הוא. אני יודעת.
לא השארתי אותך איתי
מפני שחששתי שתישאר לבדך...
השארתי אותך מפני שפחדתי להישאר לבד בעצמי.
ראפי,
אני חולק בזיכרון של נשימתו האחרונה של אלנור,
מספיק כדי לדעת שמחשבותיו האחרונות עלייך לא היו של האשמה,
אלא של אהבה.
טוב, הדרך פנויה. בואו נזוז.
לאן?
שמאלה מוביל עמוק יותר לתוך האחוזה. ימינה מוביל לשדות.
בואי.
לא. מכאן! -מה?
קדימה.
נכנסת למשגרים.
מה שאת לא עושה, תעשי את זה מהר יותר.
אהדוף אותם זמן רב ככל האפשר.
שבע...
נראה שאנחנו רוכשים מחדש את היתרון.
אנחנו קרובים ליציאה?
יש יציאה בחדר השמש. בואי.
התוכנית שלך הצליחה. אני מזהה רק בורג אחד בספינה.
שבע. -אני רואה אותה.
משגרת אותה לתא המעצר.
יש לה משבש שיגור.
שלושה נגד אחת לא נראה הוגן.
ג'וראטי, אנא, אל תאלצי אותנו לעשות את זה.
אני יודעת שאת שם בפנים. אני יודעת שאת מסוגלת להילחם!
אין לך לאן לברוח.
האומנם?
שבע! לא!
מחשב, העבר מערכות ראשיות לשליטתי.
מחשב, קבע מסלול לרביע דלתא.
יש לנו 400 שנים נוספות להרחיב את הקולקטיב.
היא תמות אם לא אצליח לעצור את הדימום.
אל תעשי את זה.
ספגתי מיליוני שפות,
ויש כמה מילים משותפות ביניהן.
"אהבה", כמובן.
"תקווה" ו"פחד".
ועוד מילה אחת משותפת...
"חוסר תועלת."
גזעים משגשגים ללא אהבה.
ממלכות כובשות ללא פחד.
אבל זהו טבעם הפגום של כל היצורים האורגניים
להילחם בקרב שלא ניתן לנצח בו נגד אויב בלתי מנוצח...
מוות.
עכשיו אפשר להגיע לספינה.
אני לא זר לחולדות מעבדה אבודות.
כדי לתפוס אחת, לא רודפים אחריה בתוך המבוך.
מאלצים אותה לעלות לפני האדמה.
למה אני בוכה?
אלה לא הדמעות שלך.
הן שלי.
אותם כימיקלים שבהם השתמשת כדי להשתלט,
דופמין ואדרנלין,
לא נוצרים על ידי כמה משקאות ושיר לפידים.
עצבות, אובדן, ייאוש.
בעיקרון, מה שקורה כשאת פוגעת בחבריי
הוא שזה מבשל את אותו מרק עצבי,
הפעם זה אפשר לי להשיג מעט שליטה חזרה.
בלתי אפשרי.
ייתכן שכבר היית יוצאת לדרך אילו רק הפגנת מעט רחמים.
סונג, אתה לא מבין את העתיד שאתה עומד ליצור.
משגשג. פורח.
נאמר לי שאוהבים אותנו בכל רחבי הגלקסיה.
פוחדים מכם.
מה זה?
ההיסטוריה של הבורג.
טוב, ההיסטוריה היחידה שחשובה. הסוף.
איך זה תמיד מסתיים עבורך...
קוטל בורג בודד, פדרציה מאוחדת, הם באים לחסל אותך.
בשל יהירותך המופלגת שלא תיאמן שמשתווה לזו של איקרוס.
אם לקשקש ללא הרף זה הנשק שלך, אני יכולה לחכות.
את לא יכולה להיות עצובה לנצח. -תעשי חשבון.
ביקום הזה או בכל יקום אחר את תמיד מפסידה.
לכן את נלחמת בכל כוחך.
את חיה עם פעמון המוות של הגזע שלך באינסוף צירי זמן.
את חוששת מאובדן בדיוק כמונו.
את כמהה למה שכולנו כמהים אליו...
חיבור,
אריכות ימים, גילוי.
רק שאת מציעה את זה ללא אפשרות בחירה.
אני אומרת, מה אם נבקש את זה?
את ואני?
סוף סוף, מראית עין של דברי טעם.
הגלקסיה מלאה בחיים שזקוקים להצלה.
אחת מהם מוטלת לרגלייך ברגע זה.
אנחנו חייבים ליצור ייעוד משלנו.
קברניטים של ספינות וקברניטים של תעשייה,
עבור גברים כמונו, אהבה ופחד...
אותו הדבר.
אמצעים להשגת מטרה.
את רוצה חבורה שנשלפה מן הגוססים?
נגייס מספינות נטושות, משרידים שמרחפים בחלל?
את רוצה שנאסוף גרוטאות?
ונציע הזדמנויות שניות.
מה אם ניקח את הספינה הזאת ונבנה בורג טוב יותר?
קולקטיב אמיתי שלא מתבסס על הטמעה כי אם על ישועה.
תחשבי על זה.
קולקטיב בורג שמאמץ את הייחודיות של חבריו.
את מבקשת מאיתנו לאמץ חולשה.
אני טוענת שמה שאת פסלת כחולשה הוא למעשה כוח.
שיתוף פעולה.
ההצעה שלך מגוחכת.
אבל לא בלתי מסקרנת לחלוטין.
דמייני חברים שיילחמו חזק יותר למען מה שהם בחרו בו.
שלא יפסידו בקרבות כי לא יהיו להם אויבים.
שלא יושלכו לאשפה ויוחלפו.
התקשרויות יוכלו להתפתח ולהעמיק.
כמו שבע.
לא אהבת גם אותה פעם?
והיא לא הייתה...
המיטב שאנחנו יכולות להיות?
מישהי שהשתמשה בחצי הבורגי שלה כדי לשרת את המיטב שבאנושיות שלה.
בואי נבנה יקום של שבע.
בואי נתחיל בזו.
חבל, באמת.
בעתיד אחר, אני מניח שהיינו הופכים לחברים.
שלום, פיקארד.
מערכת מאתחלת מחדש.
אני חושב שהצלחתי.
עשרה אחוזים. -מה אם אני לא רוצה שתצליח.
מה אם אני לא רוצה שתלך? -עשרים אחוזים.
מה אם אני רוצה לראות את פרצופך שוב או משהו מטורף כזה?
תרזה, אני לא שייך לכאן. -למה?
לעתיד יש כבר מספיק גיבורים, הלוא כן?
הלוא כן? -ארבעים אחוזים.
תאמיני לי, חשבתי על זה. באמת שחשבתי.
אבל זה לא ציר הזמן שלי.
העתיד שייך לך. שייך לו. -שישים אחוזים.
אני רק מנסה להגן עליו.
מה אם העתיד שלך כאן, וזה נועד לקרות?
שמונים אחוזים.
תשעים וחמישה אחוזים.
תרזה, אני...
לא, אנא. אנא, לא.
לא, בבקשה.
לא, את הורגת אותה!
אני בטוח שלא צריך להיות מהעתיד כדי לירות בזה.
לא.
אבל אתה זקוק לדנ"א המתאים כדי לפתוח את הנעילה.
אם תחזיק את זה יותר מדי, ובכן...
בום.
היא תחיה.
אבל ההצלה שלה גבתה מחיר.
ג'וראטי?
זו את?
כן.
לא.
אני חושבת שאנחנו הופכות למשהו חדש.
משהו טוב יותר.
שבע.
אני חייב להגיע לספינה.
על לא דבר, אגב.
תן לי לצאת, ז'אן-לוק.
בבקשה.
אז פתחתי את הדלת.
אני חווה זיכרון מוזר מאוד.
תלך בעקבותיו.
תראה לאן הוא מוביל.
ישנם רגעים בזמן שהיינו רוצים לחזור אליהם.
זיכרונות, רגעי חיים שחיים אותם לאחור.
ברגעים האלה, ניתן להריץ לאחור סיומים טרגיים להתחלות מאושרות.
רגעים של אובדן לרגעים של רווח.
אני זוכר עכשיו.
ברגע קודר של מלנכוליה קיצונית,
אימא שלי תלתה את עצמה במקום הזה.
ולאורך כל חיי, חרף כל מה שראיתי ועשיתי,
אני מניח שזה הרגע שמנעתי מעצמי מלזכור.
את הרגע שאין בכוחי להחזיר לאחור.
אימא שלי הייתה חולה, כך אמרו לי.
אבל אני רק חשבתי שהיא מלאת השראה.
באותו לילה, אבי נעל אותה בחדרה למען ביטחונה שלה.
אולי גם למען ביטחוני.
אבל היא התחננה שאעזור לה.
היא אמרה לי כמה היא זקוקה לי,
כמה היא זקוקה לעזרתי.
זה החלק שכל חיי ניסיתי לא לזכור.
חשבתי שאני מציל אותה,
אז אחרי שהוא נרדם...
נתתי לה לצאת.
אילו רק השארתי את הדלת סגורה, ייתכן שהיא הייתה מגיעה לגיל זקנה.
נהגתי לדמיין שאני רואה אותה, מבוגרת יותר...
מציעה לי ספל תה...
ומבקשת לנהל שיחה.
מפתח המסטר הזה נדד בכל רחבי הבית.
הלוואי שבאותו יום הוא לא היה מגיע לידיי.
אהבתי אותה.
נואשות.
אהבה יכולה להיות מקור לעצב גדול...
וכאב כביר.
לאשמה עצומה.
סיבה לברוח מעצמנו, או לברוח זה מזה.
אהבה יכולה להיות קללה.
אבל תמיד ולחלוטין...
היא מתנה.
הייתי הדבר הזה. הייתי...
שבע הרבה יותר זמן מאשר הייתי אניקה.
פשוט נחמד...
להיות רגילה.
טוב, זה בלתי אפשרי.
כי לא משנה איך את באה, כבורג או כבת אנוש...
את האדם הכי מדהים שאני מכירה.
כל חייך ברחת מאלה, מזה.
ואני לא יכולה שלא לתהות למה עוד את מסוגלת,
כמה הרבה יותר תוכלי להיות...
אם רק תפסיקי.
צריך לזוז.
לא ניתן לה לעשות את זה. לא משנה מה היא הבטיחה, אפשר...
מי שלא תהיי עכשיו,
חצי ממך זו חברה שלנו.
אולי עם הזמן כולכם תוכלו להיות.
עם הזמן, אולי.
אבל עכשיו, צריך לכבד את העסקה.
ספינה תמורת חיים זאת עסקה יותר מהוגנת.
ותעדכנו בבקשה את האדמירל שלכם
שבעתיד לא יהיה צורך בקוטל בורג.
לפחות לא בגללנו.
ותגידו לו את הדבר הבא,
אסור לדחות את המשימה.
כדי להצליח, חייבות להיות שתי רנה.
אחת שתחיה, ואחת שתמות.
היא לקחה את הספינה שלי. -הספינה שלי.
היא נתנה אותה למלכה, ג'וראטי, בתמורה לחייה של שבע.
שבע. את בסדר?
אני עצמי.
טוב, איבדנו חברה,
אבל זכינו מחדש בעצמנו.
ונזדקק לעצמנו בשיאנו כדי להצליח.
סונג עדיין חופשי.
והוא לא הטיפוס שיוותר.
הספינה שלכם אולי חמקה מבין אצבעותיו,
אבל הוא ימצא אמצעים אחרים לעצור את משימת אירופה.
ואת רנה.
או גרוע מכך.
פיקארד, לפני שאגנס עזבה, היה לה מסר עבורך.
כדי להצליח, חייבות להיות שתי רנה.
אחת שחיה ואחת שמתה.
אני מסרב לקבל תוצאה שטרם התרחשה.
בואו. יש לנו עבודה.
נעימת "מסע בין כוכבים" המקורית מאת אלכסנדר קוראג' -
תרגום: גיא רקוביצקי