Detta har hänt...
Jag styr nog skeppet ett tag.
Nej. Vänta. Jag har kontroll.
Inte nu längre.
En borg-drottning lös i Los Angeles.
Men hon är inte borg-drottningen. Säg inte så.
Nanosonder förökar sig, drottningen blir starkare. Mindre Jurati.
Vi bevittnar födelsen av en ny drottning.
Vi skulle rädda framtiden, men vi kanske har förstört den.
- Mitt livsverk. - Du skrämmer mig.
Jag lät mig själv tro att du var den utvalda.
Att du skulle klara det.
Varför minns jag inte det här?
Eller det här?
Den här blir den sista.
Jag gör allt för att se till att hon överlever.
Kore.
Pappa, vad har du gjort?
Det gäller mig, säger han, men det är väldigt viktigt för honom.
Så oväntat.
Du vill väl inte att jag kallar på en Q?
Det... fungerade inte.
Vi har stängt.
En drink bara, så går jag. Snälla.
Vi behöver alla nåt lite extra i allt det vanliga.
- Vad är det här? - Polisen.
Ni två följer med mig.
Äntligen.
Du heter Wells, eller hur?
Oroa er inte. Det är bara ett samtal.
Jag ogillar ordet "förhör".
Jaha. Då ska vi se...
Första frågan: Är du en utomjordisk livsform?
Jag kan ärligt svara nej på den frågan.
Vad skriver du?
Du skrattar, så jag noterar att din art har humor.
Det här är absurt.
Hör på, vi har samarbetat, och nu vill vi gå.
Ni får gå när ni har berättat om era planer
att sabotera Europa-uppdraget.
Där hör vi.
Killen är bindgalen.
Det här är inte enligt reglerna.
Vi är i en källare med trasiga arkivskåp.
Kameran är inte ens inkopplad.
Du har rätt.
Det här är inte enligt reglerna.
Ingen vet ens att ni är här,
i källaren till FBI:s fältkontor.
Här nere försvinner saker lätt.
Hopp, drömmar...
...och från och med idag, utomjordingar.
BASERAD PÅ STAR TREK: THE NEXT GENERATION
Vi spårade Jurati till en sunkig bar.
- Okej, jag kommer till dig. - - - Nej!
Nej, du måste stanna på La Sirena.
- Är du galen? - Ricardo!
Det är en borg-drottning lös i LA.
Tror du inte jag vet hur illa det här kan gå?
Det är 2024.
Folk har svårt med svängdörrar. De klarar inte en borg-drottning.
Hon är mer än en borg-drottning. Agnes finns där inne.
Kanske.
Du måste gå igenom varje operativsystem
och se till att hon inte har borgifierat nåt mer.
Och hitta ett sätt att förvara majestätet när vi hittar henne. Klart.
Abnorma livstecken, men för långt bort eller för små för att hitta.
Så hon är nånstans inom 15 kvarters avstånd?
Det duger inte.
Du får ta fram dina borg-egenskaper.
Inget kraniumimplantat är lika med ingen borg-sökare.
- Jag kan inte spåra henne. - Analogt, menar jag.
Om du var hon, med full rörelsefrihet,
vad skulle du göra?
Jag vet inte. Jag är inte en borg.
Men du är Seven.
Och vem är det, enligt dig?
Vet du vad? Glöm det.
- Får jag fråga om ditt skyltfönster? - Är du polis?
Vill du inte prata med polisen?
Jag har sett hur de hanterar knäppisar. Inte ömt precis.
Därför vill jag hitta henne före polisen. Hon är inte frisk.
Verkligen?
Hon är min syster.
Vi försöker få in henne på behandling. Om du kan hjälpa...
Hon gick iväg med en kille. Storväxt, rött skägg.
Åt vilket håll?
- Ditåt, runt hörnet. - Tack.
Duger det?
Tro mig, vi vill hemskt gärna se raketen lyfta imorgon.
Jag har en väninna hos kommunen,
som brukar mejla mig när nåt konstigt dyker upp på övervakningsfilmerna.
Som när nån framträder ur intet på en gata.
Jag stoppade din bild i vår databas, och... pang!
En av sex kända inkräktare på Europagalan.
När jag sätter ihop allt undrar jag
varför utomjordingar tar sig in på en gala för ett rymduppdrag.
Du ser inte ut som nån man skickar in för att knäcka terrorister.
Jag får inte vibbar av FBI:s toppförhörsledare.
Sitter du där av nån annan orsak?
Säg mig, agent Wells...
...vad gör dig till rätt man för jobbet?
Se mig som en gammaldags, hängiven statstjänsteman.
Jobbar mycket. Sover inte.
Kommer till jobbet rynkig med en stor mugg kaffe.
Jag är bartender, och jag har sett din sort förut.
Det här är personligt.
Du har ett stort blåmärke på handen.
Du verkar ha haft en kanyl där.
Jag var uttorkad.
Jag är bara människa, trots allt.
Det är du verkligen.
Tack ska ni ha. Det var allt för tillfället.
Om han tror att vi försöker sabotera Europa-uppdraget,
har Q inget behov av att hindra Renée från att borda skeppet.
Myndigheterna ställer helt enkelt in uppskjutningen.
Och vi har förstört framtiden på egen hand.
Frustrationen drev mig till det.
Jag vet nu...
...att den här blir den sista.
Jag måste ta mig in dit.
Aspectus, extrapolera 2D-video till 3D-omgivning.
Vad döljer du, pappa?
Tålamod, mon petit.
Vem tusan är du?
En vän, en brandstartare, en simulacra,
ett levande program som planterades här när jag hackade din fars system.
Väntande på din ankomst i just den här stunden.
Så nära svaren du söker.
Så tråkigt att de andra inte klarade sig.
Du var visst starkast av dem allihop.
Det där är ett mänskligt genom.
Vad hade han...
Är jag... Är jag ett experiment?
Han skapade dig och låste in dig i ett fängelse.
Jag skickar nyckeln till dig.
Är du modig nog att använda den?
LEVERANS I LUFTSLUSS
Leverans tillgänglig i säker luftsluss.
FRIHET
Folk är enkla när de litar på en.
Jag visste exakt vad jag skulle säga till den där killen.
Inte konstigt att jag är president.
Jäklar.
För den skull kan Jurati finnas där inne, och försöker kämpa.
I så fall förlorar hon.
Jag skulle inte önska nåt.
I hennes skor skulle jag bara önska...
...den där kopplingen.
Om man har känt den kan man bara tänka på att få den tillbaka.
Det är bra. Fortsätt, bara.
Om hon hade lyckats assimileras skulle vi veta det.
Hon kan inte få det hon vill ha,
så hon försökte återskapa känslan av koppling en mot en.
Varför döda honom?
För att det inte funkade.
Hon kände inget en mot en. Det räckte inte till.
Hon blev frustrerad. Arg.
Hon tog ut vreden på föremålet som inte tillfredsställde henne.
Oj. Du beskriver det på pricken...
Kan du sluta?
Att jag har tillgång till henne är inte imponerande.
Måste du vara så glad för att jag är defekt?
Okej, jag ska försöka att inte ta det personligt...
Du manipulerar.
Alla måste vara precis som Raffi vill.
Du tror att vi inte märker, men det gör vi.
Det här är nog hans mobil.
Vad finns i mobilbatterier?
Här.
Litiumjoner.
En stabiliserande metall.
Högenergilagring...
Hur är det med dig?
När man assimileras injiceras man av borgerna med stabiliserande metall,
så att kroppen kan hantera nanosonder.
Jag minns lukten än. Jag var sex år.
Jag kan känna smaken. Nu.
Om vi inte kan fånga in henne, måste vi döda Jurati?
Jurati!
Agnes, sluta!
Nej!
Grejen är att fixering bara är fixering tills det lönar sig.
Då blir det ihärdighet.
Ursäkta. Vad?
Blåmärke efter kanyl.
Självklart har du inte varit på sjukhus.
Så jag tänkte: "Klinik? Var hörde jag det nyligen?"
Gissa vem mer som var på en klinik?
Er kompis.
Han greps där vid en razzia av immigrationsmyndigheten.
Han gjorde också ett... obegripligt uttalande.
Vill du läsa det högt?
"Jag är fast i ett synnerligen primitivt förflutet
och försöker återupprätta tidslinjen med en udda grupp missanpassade,
inklusive en cybernetisk drottning
som jag själv tror bara är med
för att utplåna mänskligheten med sin gamla kumpan...
...en knarrig gammal amiral som, om jag har förstått det rätt,
nu är en robot av kött och blod."
Han har uppenbarligen utsatts för barbariska förhörsmetoder.
Bara några saker.
"Utplåna mänskligheten"?
Det vore bra att prata mer om det.
Och... jag har just fått sagda klinik genomsökt.
Hur länge tror ni det dröjer
innan vi upptäcker att den här tekniken inte är jordisk?
Ma'am, följer du med min kollega ett tag?
Jag ska fokusera på din farbror.
Rymdman Sonic här, anropar planeten Mars.
Du kan fly, men du kommer inte undan.
Avfyra missiler!
Hallå, låt bli.
Säkert att det här är okej?
Han kan inte göra nån skada.
Skeppet är i diagnostikläge en timme till,
och söker efter eventuella gömda borg-subrutiner.
Är ni hungriga?
- Vadhelst ni vill. - Vad som helst?
- Fyra tårtbitar! - Ricardo!
Hur är ert liv tillsammans?
Kaos.
Vilket säkert kommer att göra hans liv rörigt på många olika sätt.
Jag jobbar så mycket,
och när jag kommer hem låter jag honom sitta i min säng och se på tv.
Han är tv-tokig.
Han älskar matlagningsprogram.
Min uppväxt var annorlunda.
Instängd.
Reserverad.
Inte fullkomlig. Men inte urusel.
Han är en nioåring som är fixerad vid växter.
Jag tycker att du gör det bra.
Och du själv?
Jag lär aldrig se dig mer.
Jag vill gärna ha nåt mer att minnas
än alla gånger jag räddade dig.
Jag vill gärna tro att vi räddade varandra.
Låtsas att vi är gifta...
Lugn i stormen...
Vi brukade vara tillsammans hela tiden.
Nu känns det avslaget.
Vi pratar men inte egentligen.
Sen kör vi fast. Bokstavligen.
Åker hem till familjen över jul och får motorstopp.
Vi sitter fast på ett sunkigt motell.
Vi går till en bar och umgås...
för första gången på så länge.
Jag har funderat på att ha en affär med...
...min vän från jobbet.
Försöker du vara romantisk nu?
Vid baren berättar du saker om dig själv för mig.
Jag har känt dig i tio år, och det bara... får mig att gråta.
Jag visste inte det där.
Det vill jag att du berättar nu, innan du flyger iväg.
Den grundläggande, djupa sanningen, att i ett annat liv
tog det mig ett årtionde att lära känna dig.
Att...
...ögonblicket då jag föll för dig...
Mamma...
...jag har ont i magen.
Ditt fel.
Detaljer.
Vad är dina avsikter med Europa-uppdraget?
Inga alls, det försäkrar jag.
Jag är inte naiv.
Jag vet att du är smartare.
Du fann jorden, du talar vårt språk.
Du är uppenbarligen eoner mer utvecklad.
Men lyssna på mig, alla har smärtreceptorer.
Er utomjordiska teknik?
Den är bokförd, andra vet nu.
Så du kan lika gärna prata med mig.
Sen kommer andra, som får svaren på ett helt annat sätt.
Sen skär de dig i bitar som de undersöker under mikroskop,
och av din existens finns bara ett rykte kvar.
De kommer.
Och för dem är du bara en gris i en bur.
Den här vägen, sir.
Du?
Kallade du på mig?
Du måste vara Q.
Det var på tiden.
Och du är den där flercelliga, skenheliga,
tjatiga satmaran som är känd som Guinan.
Visst, ja, det är 2000-talet.
Våra vägar har ännu inte korsats.
Jag trodde inte att kallelsen funkade.
"Kallelsen"?
Kallelsen är en helig ritual.
Inte en pratstund där ni tvåbenta
utbyter kväljande detaljer ur era patetiska liv.
När ritualen saktade ner kände jag nåt.
Tomhet och fruktan.
Jag trodde att det var jag, men det var det inte.
Jag känner det hos dig.
Du är döende.
Ännu en egenskap jag avskyr hos er art.
Empati.
Ni kan visserligen döda varandra, men är ni inte...
Odödliga?
Det trodde jag.
Men nu, för första gången,
när jag blickar ut över tidshorisonten, mörknar det.
Tror du att jag är döende?
Jag föredrar att tro att jag står på tröskeln till det ovetbara.
När jag först kände det tänkte jag: "Det här är bra. Det här är nytt."
Oändligt liv har trots allt sina nackdelar.
Så jag beredde mig på att omslutas av en varm glöd av mening.
Nåja, den stunden har inte kommit.
Inte ens en gnista.
Döende stjärnor brinner ljusare när de störtar mot utplåning.
Men jag verkar å andra sidan bara försvinna...
...i intet.
Varför tror du det tog så lång tid för mig att komma hit?
Det var därför du kom hit idag.
Det är därför du använder människor som spelpjäser.
Ser du?
Jag försöker faktiskt förånga dig just nu.
Det här du gör mot Picard,
är det så du hoppas finna mening i livet?
Nu har jag en livstid.
Kan en enda handling försona en hel livstid?
Varför föra honom till det förflutna?
Jag förde honom inte till det förflutna. Det ordnade han själv.
Man kan resa i tiden på många sätt.
Men han är fast här.
Fällan är oviktig!
Det är rymningen som räknas.
Vi ses när vi ses, dessvärre.
Människor.
De sitter alla fast i det förflutna.
Hej.
Igår kväll...
Var allt prat om att läka mig lögn?
För jag skulle aldrig få lämna huset, eller hur?
Som Persephone, Persephassa,
Despoina, Proserpina.
Som Kore.
Olika namn på samma flicka.
Dotter till Zeus.
Gudarnas fader.
Min skapare.
Förklara ditt experiment, dr Soong.
Formellt sett...
...skapades du genom överföring av somatiska nukleärceller,
och växte fram i ett proprietärmedium.
Hur många före mig?
Det första dussinet levde bara några timmar.
De följande levde några dagar.
Din föregångare blev nästan fyra år.
Sen kom du.
Jag gjorde allt.
Offrade allt för dig.
Du borde ha dött innan du var sex år.
Men när du inte dog, utan fortsatte leva trots defekter...
...att frodas...
...kunde jag inte låta bli att hoppas.
Och med hopp kom framgång.
Jag menar, se på dig.
"Framgång"?
Inte kärlek?
Självklart älskar jag dig.
Sluta! Det gör du inte! Du älskar bara ditt arbete!
Du berättade historier om en mor!
Det gjorde dig glad.
Det var inte verkligt!
"Verkligt"?
Verklighet är ett begrepp påhittat av naiva dårar
som inte kan fungera i avsaknad av avgränsningar.
"Verkligt."
Vem som helst kan avla barn.
Du finns för att jag ville det.
Självklart älskar jag mitt arbete.
Det hindrar inte att jag älskar dig.
Jag vill att du blickar inom dig, pappa.
Om jag går ut genom dörren, vad är du rädd för att mista?
Mig eller ditt eftermäle?
Kore, stanna! Du...
Gräset känns skönt.
Frihet...
...från dig.
Du har inte rätt att lämna mig.
Du existerar inte utan mig.
Nej. Om du följer efter mig, ringer jag polisen.
Det kanske är du som inte existerar utan mig.
- Raffi, får jag se på din hals. - Nej, det behövs inte. Kom nu.
Hon stack ditåt.
Nej, jag är nästan okej. Jag bara...
Hon kunde lätt ha dödat mig.
Jag vet.
Borger brukar inte visa förbarmande.
Nej.
Men Jurati.
Hon finns kvar där inne nånstans.
Och hon räddade ditt liv.
Så vad gör vi nu?
Hon snabbstartade sina endorfiner. Åt en hel hög batterier.
Hon använder metallerna i sin kropp för att skapa primitiva nanosonder
- som ger henne förmåga att assimileras. - Och sen?
Jag vet inte. Med ofullkomliga metaller följer ofullkomlig assimilering.
Det här är medel för ett ändamål, för nån kortsiktig plan.
- Planer kräver resurser, så... - Just det.
Vad hon än behöver, hur finner hon det?
Om hon hade teknik skulle den synas på våra skannrar.
Fast det kan vara nån annans teknik.
Hon kanske använde killens mobiltelefon.
Kan vi kicka igång batteriet med vår tricorder?
När du sa att jag manipulerar folk...
- Förlåt mig. - Det gör jag.
Det gör jag.
Det är motsägelsefullt att du behöver att Seven stannar på jorden,
men lagar hennes skepp så att hon kan fara.
"Behöver" vill jag inte säga.
Jag tror att du gör det här för att verka mindre behövande,
men det är rätt genomskinligt.
Okej, bara... Du vet.
Det här ska vara en lektion i underhåll av skyddssköldar.
Så att du inte blir kuggad i Grundläggande taktisk teknik.
Du måste ju gå den kursen för att komma in i Säkerhetsprogrammet.
Jag passar inte som säkerhetsofficer. Jag har aldrig varit hemlig.
Jag föredrar ett mer öppet yrke.
Det finns heder i sanningen.
Visst. Det stämmer.
"Välj att leva."
Du och din heder.
Hitta nåt nytt.
Och du ska jämt bryta av allt som är äkta med nihilistisk
och egenförsvarande humor, hitta nåt nytt.
Du börjar bli bra på att ge svar på tal.
Bara lugn, vi ska ta hand om alla dina ämnen.
Zani kontaktade mig. Jag behövs på Vashti.
Jag kan skjuta upp Stjärnflottan i ett år.
Det länder stor heder att återgälda min skuld till Qovat Milat.
Det är...
Oj.
Jag trodde att du ville följa i mina fotspår.
Vi hade en plan.
Vashti är... Jag menar, det är inte din stil längre. Eller hur?
Det är så fjärran från den unge man jag ser framför mig.
Men vet du vad?
Om det är det du vill. Jag vet inte.
Det blir säkert bra. Eller hur?
Jag vet inte.
Det är ju ditt liv.
Jag är skälet till att Elnor stannade på Akademin.
Jag kunde inte mista honom också.
Han stannade. För min skull.
Sen dog han i mina armar.
Raff...
Sökhistorik.
Vad kan hon leta efter där?
Det hon behöver.
En föreläsning om det fåfänga i att göra motstånd
är väl inte nödvändig?
Drömmer jag?
Eller är det en mardröm?
Det är upp till dig själv.
Vad gjorde ni på galan?
Hör på, uppskjutningen är om 19 timmar.
Om du inte säger nåt nu, ringer jag rymdkontrollen själv...
Picard.
Alla människor sitter fast i det förflutna.
Fast.
Alla människor sitter fast i det förflutna.
Fast i det förflutna.
Vad tusan händer?
Fast i det förflutna.
Jag känner igen en plågad man när jag ser honom.
Sakerna vi håller fast vid.
De emotionella sår
som driver oss hela våra liv.
Vad är det i ditt fall?
Vad är din stund?
Vad är jag för dig?
Kanske ett utbyte...
...av sanningar.
Du...
Du är det jag har väntat i hela mitt liv på att möta.
Den där tingesten i natten.
Du är monstret i mörkret.
Maggie!
Maggie! Kom, vovven!
Ma...
Han grep tag i mig.
Han tänkte trycka ut ögonen på mig.
Han tryckte in fingrarna i...
Genom min hud och sen...
Jag vet inte. De försvann.
Precis som du.
Då visste jag att jag inte skulle gå omkring på jorden som andra.
För om de fanns där då, skulle de komma tillbaka.
Och här är du.
Visa mig vad han gjorde med handen.
Handen? Han vägrade släppa taget.
Som om han borrade sig in i mitt huvud.
Är du säker på att det inte var så här?
Han var inget monster.
Han var en vulcan.
Och han försökte inte döda dig,
utan sinnesförena er.
Han försökte radera ditt minne, så du inte skulle vara plågad så här.
Tydligen misslyckades han.
Och nu, min sanning.
Jag är människa.
Men jag kommer från framtiden.
2400-talet, närmare bestämt.
Jag är här för att rädda jorden.
Rädda hela galaxen, faktiskt.
Men för att lyckas behöver jag din hjälp, verkar det som.
Transportörsubrutin startar om.
Vad är det för fel?
Felfunktion. Transportör avstängd.
Hade jag sönder den?
Nej, då. Nån annan.
Vi går och hittar din mamma.
Gå före du, jag kommer strax.
Rios anropar Raffi.
Vi har stora problem.
Fortfarande ingen Picard?
Q pratade om dig, men han pratade om er alla.
Det som är speciellt med människor.
Ja.
Vår oförmåga att undfly det förflutna.
Tvärtom.
När nåt inom er är trasigt, förblir det hos er.
Ni lever i det förflutna tills ni kan försonas med det.
Även om det är smärtsamt.
Ni jobbar med det, för ni vill utvecklas.
Jag glömde nästan hur unikt det är i galaxen.
Har du nån aning om vad Q menade
när han sa att fällan inte var det viktiga, utan rymningen?
Han verkade galen, som jag sa.
Och döende.
Hur snart är uppskjutningen?
Jag känner av rymd-tidkontinuum.
Men jag är ingen klocka.
Det här jobbet har varit mitt liv.
Men jag visste att jag skulle få kicken en dag.
Blev du avskedad? Varför?
Mannen som ropade utomjording och hade fel igen.
Men det var ju bokfört?
Jag ljög.
Jag visste att om jag gav dem bevis,
skulle de koppla bort mig och skicka er till en militärbas.
Jag ville vara den som bevisade det.
Det trodde jag åtminstone.
Men ett förslösat liv är det.
Kanske inte.
Vår art tror på ebb och flod i tillvaron.
Att våra öden går nära och isär,
och att tiden inte är det vi tror att den är.
Och att vissa saker är menade att hända, även om priset är högt.
Kanske måste du vara den där pojken...
För att kunna bli den här mannen som släpper er?
Onekligen nåt att tänka på.
Bäst att ni ger er iväg.
Oväntat att jag skulle säga det här, men jag...
...längtar nästan efter att träffa dig.
Era primitiva satelliter är plågsamt långsamma.
Vad är du ute efter?
En snabbare satellit.
Du är rätt berömd i en version av därifrån jag kommer,
men din potential är på nedgång.
Vem har mer att vinna eller mista just nu än Adam Soong?
Inget mer att mista, är jag rädd.
Bara ett eftermäle.
De tog allt.
Du kommer över det.
Du står vid ett vägskäl, ett vägval. Två framtider.
I den ena räddar du mänskligheten från utplåningens brant.
De kommer att kalla dig framtidens fader.
Statyer av dig kommer att pryda huvudstäder.
Eller så dör du ensam.
Ingen ära.
Bortglömd i en pöl av dina egna spritspyor.
Hur kan jag garantera den andra framtiden?
Antingen går Renée Picard ombord på ett skepp
och gör en upptäckt som gör ditt verk förlegat, eller så stannar hon här.
Om hon stannar, har jag sett resultatet.
Jorden befinner sig i ekologiskt fritt fall i din tid.
Mannen de vänder sig till är du.
Om du bara ges chansen.
Du mister en dotter, men blir hela världens gudfar.
Några moraliska skrupler jag bör känna till?
Jag kan få in oss i rymdkontrollen.
En sak i taget.
En man kommer att spärra din väg, liksom han nu spärrar min.
Picard?
Utmärkt.
Så här gör vi.
För tusan, Picard. Var har du varit?
Glöm det.
Transportören funkar inte, säger Rios.
Tvångsstyrningskoden är Borg.
Jurati?
Jag kan ordna ett möte med honom inom några minuter.
Jag kan också ge dig lämpliga medel att göra dig av med honom.
Hon är hos Soong.
Och vi vet vart hon är på väg.
Det finns bara ett skäl till att Jurati vill ta över transportören.
Vad behöver du av mig?
Enligt dina handlingar har du tillgång till det råmaterial jag behöver.
När jag får skeppet, kan du få ditt eftermäle.
Drottningen tänker ta La Sirena.
Hon vill ha 400 års försprång i att assimilera galaxen.
Vi måste försvara skeppet för att kunna ta oss hem.
Vi använder Tallinns transportör. Kom.
Lycka till.
Tack detsamma, min vän.
Hon är redo för assimilering. Var så säker på det.
Så om hon tänker ta skeppet, kommer hon inte ensam.
Tack, general.
De verkar fullt adekvata för uppgiften.
Spearhead Operations.
Alla före detta elitsoldater. De bästa av de bästa.
Tänker nån tala om vad ni behöver oss till?
Lugn. Det svider bara lite grann.
Vem har lust att lägga till lite av sin biologiska
och tekniska egenart till vår?
STAR TREKS LEDMOTIV AV ALEXANDER COURAGE
- Undertexter: Bengt- - Ove Andersson