Tidligere...
- Jeg tror jeg skal styre skuta en stund. - Nei, vent. Jeg har kontrollen.
Ikke nå lenger.
- - - En borgdronning løs i LA. - Hun er ikke borgdronningen. Ikke si det.
Nanosondene øker, dronningen blir sterkere. Mindre Jurati.
Vi ser fødselen til en ny dronning.
Vi skal redde fremtiden, men kan ha ødelagt den.
- Mitt livsverk. - Du skremmer meg.
Jeg lot meg selv tro at du var den rette. At du ville klare deg.
Hvorfor husker jeg ikke dette? Eller noe av dette?
Dette vil bli den siste.
Jeg vil gjøre alt for å sikre at hun overlever.
- - - Kore. - Hva har du gjort, pappa?
Han sier at det handler om meg, men det haster for ham.
Det var uventet.
Skal jeg påkalle en Q?
Det virket ikke.
- Det er stengt. - Bare én drink, så går jeg. Vær så snill.
Alle trenger noe ekstra med alt dette hverdagslige.
- Hva er dette? - Politiet. Dere to må bli med meg.
Endelig. Det er Wells, ikke sant?
Ta det med ro, det er bare et intervju. Jeg liker ikke ordet "avhør".
Greit. La meg se...
Første spørsmål: Er dere utenomjordiske livsformer?
Jeg kan helt ærlig si nei.
Hva skriver du?
Du ler, så jeg noterer meg at din art har humor.
Dette er absurd.
Hør her, vi har samarbeidet, og nå vil vi gå.
Dere kan gå når dere har fortalt om planene
om å sabotere Europa-oppdraget.
Der har vi det.
Denne fyren er spinnvill. Dette er helt uoffisielt.
Vi er i en kjeller med en masse ødelagte arkivskap.
- Det kameraet er ikke engang plugget inn. - Du har rett.
Dette er helt uoffisielt.
Ingen vet faktisk at dere er her i kjelleren til et av FBIs lokalkontor.
Og ting har det med å bli borte her. Håp, drømmer...
Fra og med i dag, romvesen.
BASERT PÅ "STAR TREK: THE NEXT GENERATION"
Vi fulgte etter Jurati til en bar.
- Jeg kommer til dere. - - - Nei!
Du må bli på La Sirena.
- Er dere sinnssyke? - Ricardo!
- En borgdronning er løs i LA. - Og jeg vet ikke hvor ille det kan bli?
Det er 2024. Folk sliter med svingdører, de takler ikke en borgdronning.
Hun er mer enn en borgdronning. Agnes er der inne.
Kanskje. Du må gå gjennom alle operativsystemene
for å sikre at ikke mer har blitt borg.
Og finne ut en måte å holde på dronningen til slutt.
Unormale livstegn, men de er for langt unna eller for små.
Så hun er et sted innenfor 15 kvartaler? Det holder ikke.
Du må borge deg opp.
Uten implantatet har jeg ingen borgmottaker.
- Jeg kan ikke følge henne. - Analogt.
Du er henne, fri og med bein. Hva gjør du?
Jeg vet ikke. Jeg er ikke borg.
- Men du er Sju. - Og hvem er egentlig det for deg?
Vet du hva? Glem det.
- Kan jeg spørre om vinduet? - Er du politi?
- Vil du ikke prate med dem? - De er ikke snille mot galninger.
Derfor vil jeg finne henne. Hun er ikke frisk.
Det har du rett i.
Hun er søsteren min. Vi prøver å få lagt henne inn. Om du kan hjelpe...
Hun dro herfra med en stor fyr med rødt skjegg.
Hvilken vei?
- Den veien, rundt hjørnet. - Takk.
Var det analogt nok?
Tro meg, vi vil gjerne at raketten skal skytes trygt opp i morgen.
Jeg har en venninne i kommunen
som sender meg en e-post når overvåkningskameraene viser noe rart.
Som når noen flimrer frem på en sentrumsgate.
Jeg la bildet inn i databasen vår og... bang!
En av seks kjente inntrengere på Europagallaen.
Dette får meg til å tenke:
Hvorfor skal romvesener trenge seg inn på en galla for et oppdrag i rommet?
Du ser ikke ut som en de sender for å få terrorister til å prate.
Du gir ikke inntrykk av å være FBIs beste avhørsleder.
Er det noe annet som satte deg der?
Fortell meg, agent Wells...
...hva gjør deg til den rette for denne jobben?
Tenk på meg som en god, gammeldags offentlig tjenestemann.
Jobber mye. Sover ikke.
Kommer inn i krøllete klær med en diger kaffekopp.
Jeg er bartender. Jeg har sett folk som deg før.
Dette er personlig.
Du har litt av et blåmerke på hånda. Ser ut som fra et drypp.
Jeg var dehydrert.
Jeg er tross alt bare et menneske.
Det er du helt klart. Takk, folkens. Det var alt så langt.
Om han tror at vi tukler med Europa-oppdraget,
trenger ikke Q å avholde Renée fra å gå om bord på skipet.
Myndighetene vil avlyse hele oppskytingen.
Og vi vil selv ha ødelagt fremtiden.
Jeg lot frustrasjonen ta overhånd.
Jeg vet nå...
...at dette vil bli den siste.
Jeg må inn dit.
Aspectus, ekstrapoler 2D-video til 3D-omgivelser.
- Hva er det du skjuler, pappa? - - - Vær tålmodig, lille venn.
Hvem i helvete er du?
En venn, en brannstifter, en etterligning,
et levende program plassert her da jeg hacket din fars system.
Som har ventet på at du skulle komme akkurat nå.
Så tett på svarene du leter etter.
Beklager at de andre ikke klarte seg. Du var visst den sterkeste av dem.
Det er et menneskelig genom. Hva var det han... jeg...
Er jeg et eksperiment?
Han skapte deg, og så låste han deg inn i et fengsel.
Jeg sender deg nøkkelen. Er du modig nok til å bruke den?
PAKKE I LUFTSLUSEN
Pakken er tilgjengelig i den sikre luftslusen.
FRIHET
Folk er så enkle når de stoler på deg.
Jeg visste hva jeg skulle si, som om fyrens fjes var et kart.
- Ikke rart at jeg er presidenten. - Helvete.
Det betyr ikke at Jurati ikke er der inne og prøver å slåss.
Om hun er det, taper hun.
Jeg ville ikke ønsket noe. Om jeg var henne. Bortsett fra...
...den forbindelsen.
Om man har følt den, er det vanskelig å tenke på noe annet enn å få den tilbake.
Det er bra. Bare fortsett.
Hun har ikke klart å assimilere. Vi ville visst det. Hun får ikke det hun vil,
så hun prøvde å gjenskape følelsen av forbindelse med bare en.
- Hvorfor drepe ham? - Fordi det ikke virket.
Hun følte ikke noe med bare en. Det var ikke nok.
Hun ble frustrert. Sint. Lot det gå ut over det som ikke tilfredsstilte henne.
- Jøss, det er utrolig nøyaktig... - Kan du la være?
Det er ikke imponerende at jeg kjenner henne.
Vær litt mindre fornøyd med at jeg har feil.
Jeg skal prøve ikke å ta dette personlig...
Du manipulerer. Alle må være nøyaktig det Raffi vil.
Du tror vi ikke ser det. Vi gjør det.
Dette er nok telefonen hans. Hva er i mobilbatterier?
Her.
Litiumioner. Et stabiliserende metall. Høy energilagring...
Hei, er alt i orden?
Når du blir assimilert, injiserer de stabiliserende metaller i deg
slik at kroppen takler nanosondene.
Jeg husker ennå lukten. Jeg var seks.
Jeg kan smake det. Nå.
Om vi ikke kan kontrollere henne, må vi drepe Jurati?
Jurati!
Stans, Agnes!
Nei!
En besettelse er bare en besettelse til den lønner seg.
- Da blir det flid. - Unnskyld meg, hva?
Blåmerket fra dryppet. Du dro opplagt ikke på et sykehus.
Jeg tenkte: "Klinikk? Hvor har jeg hørt det i det siste?"
Vet du hvem andre som dro til en klinikk? Kompisen din.
Han ble arrestert under en razzia der.
Han kom også med en helt harmløs uttalelse.
Kan du lese den høyt?
"Jeg sitter fast i en svært primitiv fortid
og prøver å korrigere tidslinjen med en lurvete gjeng med utskudd,
inkludert en kybernetisk dronning
som ganske sikkert er med for å utslette menneskeheten med sin gamle kompis,
en sur admiral, som nå, om jeg skjønner det riktig,
er en robot av kjøtt og blod."
Han ble opplagt utsatt for barbariske avhørsteknikker.
Et par ting.
"Utslette menneskeheten?" Fint om vi kan gå tilbake til det.
Og jeg har ransaket den klinikken.
Hvor lang tid tar det
før gutta mine skjønner at teknologien ikke er fra jorden?
Frue. Kan du bli med kollegaen min bort i gangen?
Jeg skal ta meg av onkelen din.
Dette er romfarer Sonic til planeten Mars. Du kan rømme, men ikke gjemme deg.
Fyr av rakettene!
Hei, nei. Er du sikker på at dette er greit?
Han kan ikke ødelegge noe. Skipet blir i diagnosemodus i en time
mens det leter etter skjulte borg-underrutiner.
Er dere sultne?
- Hva du vil. - Hva som helst?
- Fire kaker! - Ricardo!
- Hvordan er livet deres sammen? - Kaos.
Og virkningen av det vil sikkert ødelegge ham på mange ulike måter.
Jeg jobber så mye at når jeg kommer hjem, får han sitte i sengen min og se på TV.
Han er sprø. Han elsker matlagingsprogrammer.
Oppveksten min var annerledes. Den hadde grenser.
Den var avmålt. Jeg er ikke perfekt, men er ikke så ille.
Han er en niåring besatt av planter. Jeg syns du klarer deg fint.
Hva med deg? Jeg vil aldri få se deg igjen.
Jeg vil ha mer i minnebanken min enn alle gangene jeg reddet deg.
- Jeg liker å tenke at vi reddet hverandre. - Tenk deg at vi er gift...
Rolig, nå...
Vi pleide å tilbringe all tid sammen. Nå føles det som et forretningsforhold.
Vi snakker, men snakker ikke. Så setter vi oss fast. Bokstavelig talt.
Vi kjører for å treffe familien i jula og får motorstopp.
Vi sitter fast på et elendig motell.
Vi drar på bar og er sammen for første gang på så lenge.
Jeg har tenkt på å være utro med en venn på jobben.
Er dette sånn du er romantisk?
I baren forteller du meg noe om deg selv.
Jeg har kjent deg i ti år, og jeg får tårer i øynene.
Jeg visste det ikke.
Det er det jeg vil at du skal fortelle meg nå, før du flyr din vei.
En fundamental, grunnleggende sannhet som det i et annet liv
tok meg ti år å få vite om deg.
At...
...det øyeblikket jeg falt for deg, var jeg...
Mamma...
...jeg har vondt i magen.
Det er din feil.
Detaljer.
- Hva er planene dine for Europa-oppdraget? - Jeg har ingen, det kan jeg love deg.
Jeg er ikke naiv.
Jeg vet når noen er smartere. Du fant jorden, snakker språket.
Du er opplagt langt mer utviklet. Men hør på meg, alle har smertereseptorer.
Den utenomjordiske teknologien?
Jeg har sendt inn papirene, andre vet om det nå.
Så å snakke med meg er det beste du får.
Når sjefene kommer, får de svar på andre måter.
Så skjærer de deg i biter og legger deg under et mikroskop,
og summen av din eksistens vil bli en sensurert rapport og et rykte.
De er på vei.
Og for dem er du bare en forsøkskanin på et glass.
Denne veien, sir.
Du? Påkalte du meg?
Du må være Q. Du tok din tid.
Og du er den flercellede, skinnhellige, skravlende kjeftesmella som kalles Guinan.
Å ja, dette er det 21. århundre. Vi har ennå ikke møttes.
- Jeg trodde ikke påkallingen virket. - "Påkallingen"?
Påkallingen er et hellig ritual.
Ikke en småprat der dere tobeinte
utveksler de motbydelige detaljene om de ynkelige livene deres.
Da ritualet satte seg fast, følte jeg noe. Tomhet og frykt.
Jeg trodde det var meg, men det var det ikke. Jeg føler det fra deg.
Du er døende.
Enda en egenskap jeg oppriktig avskyr ved arten din.
Medfølelse.
Dere kan drepe hverandre, men ellers er dere ikke...
Udødelige? Det trodde jeg.
Men for første gang,
når jeg nå ser utover tidshorisonten, blir den mørkere.
Tror du jeg er døende?
Jeg foretrekker å tro at jeg står på terskelen til det ukjennelige.
Da jeg først følte det, tenkte jeg: "Dette er bra. Dette er nytt."
Uendelig liv har tross alt sine ulemper.
Så jeg forberedte meg på å bli omgitt av betydningens varme glød.
Det øyeblikket har ikke kommet ennå. Ikke et lite glimt engang.
Døende stjerner skinner sterkere når de spinner mot utslettelse.
Jeg, på den andre siden, ser ut til bare å forsvinne...
...ut i ingenting.
Hvorfor tror du jeg brukte så lang tid hit?
Er det derfor du gikk inn her i dag? Og bruker mennesker som spillebrikker?
Ser du det? Jeg prøver ærlig talt å vaporisere deg nå.
Dette du gjør med Picard,
er det sånn du håper å finne mening i livet ditt?
Jeg har nå en livstid. Kan en enkelt handling oppveie en livstid?
Hvorfor få ham til fortiden?
Jeg fikk ham ikke til fortiden. Det gjorde han selv.
- Det fins mange typer tidsreiser. - Men han er fanget her.
En felle er uvesentlig. Det er å slippe fri fra den som betyr noe.
Vi ses når vi ses, dessverre.
Mennesker. De er alle fanget i fortiden.
Hei.
- I går kveld... - Var alt du sa om å fikse meg, en løgn?
For uansett skulle jeg aldri forlate dette huset, hva?
Som Persephone, Persephassa,
Despoina, Proserpina.
Som Kore.
Ulike navn på samme jente.
Zevs' datter. Gudenes far.
Min skaper.
Forklar eksperimentet ditt, doktor Soong.
Teknisk sett...
...ble du skapt gjennom somatisk cellekjerneoverføring
og utviklet i et medium jeg har skapt.
Hvor mange var før meg?
Livene til det første dusinet varte i timer.
Det neste i noen dager.
Forgjengeren din levde nesten til sin fjerde bursdag.
Og så kom du.
Jeg gjorde alt. Ofret alt for deg.
Du skulle ha dødd før du ble seks.
Men da du ikke gjorde det, da du fortsatte å leve med defektene,
fortsatte å trives, kunne jeg ikke la være å håpe.
Og med håpet kom suksessen. Jeg mener, se på deg.
"Suksessen"? Ikke kjærligheten?
- Selvsagt er jeg glad i deg. - Nei, stopp! Du er glad i arbeidet ditt.
- Du fortalte meg historier om en mor! - De gjorde deg glad.
- De var ikke virkelige. - "Virkelige"?
"Virkelige"? Virkeligheten er konstruert av enfoldige tullinger
som ikke fungerer i fravær av grenser. Virkelige.
"Virkelige."
Alle kan formere seg. Du fins fordi jeg ville det.
Selvsagt er jeg glad i arbeidet mitt. Det betyr ikke at jeg ikke er glad i deg.
Jeg vil at du skal se innover, pappa.
Om jeg går ut av døren nå, hva er du redd for å miste?
Meg eller arven din?
Stans, Kore! Du vil...
Gresset føles deilig.
Frihet fra deg.
Du får ikke gå din vei.
- Du fins ikke uten meg. - Følger du etter, ringer jeg politiet.
Kanskje du ikke fins uten meg.
- La meg se på halsen din. - Nei, det går bra. Kom igjen.
Hun gikk den veien.
Nei, alt er nesten i orden. Må bare...
- Hun kunne lett ha drept meg. - Jeg vet det.
Barmhjertighet er ikke en borgegenskap.
Nei. Det er en Jurati-egenskap.
Hun er fortsatt der inne et sted. Og hun reddet livet ditt.
Så, hva nå?
Hun sparket liv i endorfinene. Spiste batterier.
Hun bruker metallet til å skape primitive nanosonder
- som vil la henne assimilere. - Og så?
Vet ikke. Defekt metall vil gi defekt assimilasjon.
Det er en måte å gjennomføre en plan på kort sikt.
- Planer krever ressurser. Så... - Akkurat.
Hvordan finner hun det hun trenger? Vi ville sett teknologien på skannerne.
Hva om det ikke er vår teknologi?
Kanskje hun brukte fyrens mobil. Kan vi få liv i batteriet med tricorderen?
Da du sa at jeg manipulerer folk...
- Unnskyld, jeg... - Jeg gjør det.
Jeg gjør det.
Det er en motsigelse at du trenger Sju her og fikser skipet så hun kan dra.
Jeg ville ikke si "trenger".
Jeg tror du gjør det for å virke mindre klengete, men det er ganske opplagt.
Bare... Skjønner du?
Ser du dette? Dette skulle være en time i vedlikehold av skjoldene.
Så du ikke stryker i taktisk ingeniørvitenskap.
Du vet at du må ha det faget om du vil inn på sikkerhetsprogrammet.
Jeg blir ingen god sikkerhetsoffiser. Jeg foretrekker noe mer direkte.
Det fins ære i sannheten.
Å ja, det stemmer. "Velg å leve." Du og æren din.
Finn deg noe nytt.
Du og undermineringen av alt som er ekte med nihilistisk humor, finn deg noe nytt.
Ok, du begynner å bli flink til å ta igjen.
Ta det med ro, vi skal ta oss av alle fagene.
Zani har kontaktet meg. De trenger meg på Vashti.
Jeg kunne utsette Stjerneflåten ett år.
Jeg vil få mye ære av å betale Qowat Milat tilbake.
Det er...
Jøss.
Jeg trodde du ville følge i mine fotspor. Vi hadde en plan.
Vashti er... Det er jo ikke egentlig deg mer. Er det?
Det er virkelig ikke den unge mannen jeg ser foran meg.
Men vet du hva? Om det er det du vil, så vet jeg ikke.
Det er sikkert greit. Ikke sant?
Jeg vet ikke. Hei, det er ditt liv.
Elnor ble på Akademiet på grunn av meg. Jeg kunne ikke miste ham også.
Han ble. For min skyld. Og så døde han i armene mine
Raff...
Søkehistorien.
Hva kan hun se etter der?
Det hun trenger.
Jeg antar at et foredrag om at motstand er fåfengt, ikke er nødvendig?
Drømmer jeg?
- Eller er dette et mareritt? - Til sjuende og sist er det opp til deg.
Hvorfor var du på gallaen?
Oppskytingen er om 19 timer. Om du ikke gir meg noe, ringer jeg kontrollrommet...
Picard.
Alle mennesker sitter fast i fortiden.
Sitter fast.
Alle mennesker sitter fast i fortiden. Sitter fast i fortiden.
Hva i helvete er det som skjer?
Sitter fast i fortiden.
Jeg gjenkjenner en plaget mann når jeg ser en.
Tingene vi holder fast på.
Bitene av følelsesmessige granatsplinter
som driver oss hele livet.
Hva er dine?
Hva er øyeblikket ditt?
Hva er jeg for deg?
Kanskje en utveksling...
...av sannheter.
Du... Du er det jeg har ventet hele livet på å møte ansikt til ansikt.
Tingen i natten.
Du er monsteret i mørket.
Maggie!
Maggie! Kom hit, valpen min!
Ma...
Han tok tak i meg.
Hele hånden skulle trekke ut øyeeplene mine.
Fingrene hans gikk inn i... Gjennom huden min, og så...
Jeg vet ikke. De forsvant.
Akkurat som deg.
I det øyeblikket visste jeg at jeg ikke ville leve som andre.
For om de var der da, ville de komme tilbake. Og her er du.
Vis meg hva han gjorde med hånden.
Hånden han? Han slapp meg ikke. Som om han skjøv den inn i hodet mitt.
Er du sikker på at det ikke var sånn?
Han var ikke et monster. Han var en vulcaner.
Og han prøvde ikke å drepe deg.
Han prøvde å oppnå en tankeoverføring.
Prøvde å slette minnene dine, så du ikke skulle bli plaget sånn.
Det gikk opplagt ikke.
Og her er min sannhet.
Jeg er et menneske.
Men jeg er fra fremtiden.
Det 25. århundre, for å være nøyaktig.
Og jeg er her for å redde jorden.
Faktisk for å redde hele galaksen.
Men for å gjøre det trenger jeg visst din hjelp.
Underrutine for transportør starter.
Hva er i veien?
Feil. Transportøren er frakoblet.
- Har jeg ødelagt den? - Nei da. Det har noen andre.
La oss gå og finne mamma.
Gå i forveien, jeg kommer.
Rios til Raffi. Vi har store problemer.
Er ikke Picard der?
Q snakket om deg, men han snakket om alle sammen.
- Det er det som er spesielt ved mennesker. - Ja.
- At vi ikke klarer å unnslippe fortiden. - Det motsatte.
Når noe i dere er ødelagt, blir det hos dere.
Dere lever i fortiden til dere forsoner dere med det,
selv om det gjør vondt.
Dere gjør jobben fordi dere ønsker å utvikle dere.
Jeg hadde nesten glemt hvor enestående det er i galaksen.
Aner du hva Q mente
da han sa at det handlet om å slippe fri, ikke om fellen?
- Som jeg sa, han virket vanvittig. - Og døende.
- Hvor lenge er det til oppskytingen? - Jeg kan føle tid-rom-kontinuumet.
- Jeg er ikke en klokke. - Hele livet er bygd rundt denne jobben.
Men jeg visste jo at jeg ville få sparken en dag.
Har du fått sparken? Hvorfor det?
Mannen som ropte romvesen og tok feil enda en gang.
- Men du sendte inn papirene? - Jeg løy.
Om jeg ga dem bevis, ville de forbigå meg og sende dere til de militære.
Jeg ville være den som beviste det. Det trodde jeg i hvert fall.
- Men et ganske bortkastet liv. - Kanskje ikke.
Arten min tror at ting stiger og faller.
At skjebnene våre er atskilte og sammen,
og at tiden ikke er det vi tror den er.
Og at noen øyeblikk er ment å skje selv om de koster en dyrt.
Kanskje du måtte være den gutten...
Så jeg kunne være mannen som lot dere gå her?
Det får en til å tenke.
Dere to bør komme dere av gårde.
Jeg trodde aldri jeg ville si det, men jeg...
...gleder meg nesten til å møte deg.
De primitive satellittene er utrolig trege.
Hva vil du ha?
En raskere satellitt. Du er svært berømt i en utgave av der jeg er fra,
men potensialet ditt vakler. Hvem andre har mer å vinne eller tape enn Adam Soong?
- Ingenting mer å tape, er jeg redd. - Bare en arv.
- De tok alt. - Det går over.
Du står ved et veiskille. To fremtider.
I en redder du menneskeheten fra å bli utryddet.
De vil kalle deg fremtidens far. Statuene av deg vil stå i hovedstedene.
Eller så dør du alene. Ingen ære. Glemt i en dam av ditt eget spritoppkast.
- Hvordan kan jeg garantere det andre? - Renée går enten om bord på et romskip
og oppdager noe som gjør arbeidet ditt avleggs, eller ikke.
Om hun ikke gjør det, har jeg sett resultatet.
På din tid er jorden i fritt fall økologisk sett.
Mannen de vender seg til, er deg. Om du bare får sjansen.
Du mister en datter, men blir gudfaren til en hel verden.
Noen moralske begrensninger jeg bør vite om?
- Jeg kan få oss inn i kontrollrommet. - La oss ta det første først.
Det er en som vil hindre deg slik han nå hindrer meg.
- Picard? - Utmerket.
Sånn skal vi arrangere det.
Pokker ta, Picard. Hvor har du vært? Glem det.
Transportøren virker ikke. Koden som stanser den, er borg.
Jurati?
Du kan få møte ham om noen minutter.
Jeg kan også gi deg en måte å bli kvitt ham på.
Hun er hos Soong. Og vi vet hvor hun er på vei.
Jurati vil ha transportøren av en eneste grunn.
Hva vil du ha av meg?
Filene dine viser at du har tilgang til råvarene jeg trenger.
Når jeg har skipet, kan du få arven din.
Dronningen vil ta La Sirena.
Hun vil ha et forsprang på 400 år på å assimilere galaksen.
Vi må forsvare det skipet om vi skal komme oss hjem.
Vi bruker Tallinns transportør. Kom an.
- Lykke til. - Til deg også, min venn.
Hun er klar til å assimilere. Det er helt sikkert.
Så om hun kommer for å ta skipet, kommer hun ikke alene.
Takk, general. De ser helt tilfredsstillende ut.
Spearhead Operations.
Alle har vært i spesialstyrkene. De beste av de beste.
Skal noen fortelle oss hva i helvete du vil med oss?
Ta det med ro. Det svir bare et øyeblikk.
Hvem har lyst til å legge sin biologiske og teknologiske egenart til vår?
ORIGINALT STAR TREK-TEMA AV
Tekst: S. Marum