Välkommen till slutet av vägen du inte valde.
Detta har hänt...
Q reste tillbaka i tiden och ändrade nuet.
- När då? - 2024, i Los Angeles.
Där finns nån som kan hjälpa.
Tallinn är namnet. Trevligt att träffas.
Jag har ägnat hela mitt liv åt att skydda en individ.
Din anmoder.
Agnes.
- Låt honom vara. - Jag kan ta hans kropp.
Men det är dig jag vill ha.
- Agnes... - Nej... Det är inte mitt blod.
Jag har nog just dödat vår enda väg hem.
Att bryta mot Shenzhen-fördraget har svåra konsekvenser.
Jag gör det för våra barn.
Vi är tvingade att dra in er licens och era anslag.
Vilken sorglig ironi.
En genetiker vars dotter har en obotlig genetisk sjukdom?
JAG KAN HJÄLPA
Solljus bränner som eld.
Men du har detta.
Analysera det.
Om du blir nöjd, så ring mig.
Sen kanske du kan hjälpa mig med nåt jag behöver.
Kore? Nej, nej.
Vad behöver du?
Säger namnet Picard dig nånting?
Europa-uppdraget lyfter om tre dagar. René kanske inte är med på det.
"Är du redo för det här, eller kommer du att svika när de behöver dig?
För liv hänger på det." Och det skrämmer mig.
Så, inget Europa-uppdrag, ingen René, inget hopp.
Alla hatar alla.
Vi måste förhindra att hon hoppar av de närmaste 15 timmarna.
Hon måste gå på galan ikväll.
Säkerheten är maximal där.
Varje gäst får inbjudan via radiofrekvens
som stämmer med en databas över hela deras liv.
PICARD RENÉE, OLIVIA 1 JULI 1996 - ASTRONAUT
Så vi hackar databasen.
Jurati går in först, knäcker säkerhetskoderna
och injicerar våra ID i systemet.
Det funkade.
- Jag är inne i övervakningsrummet. - Bra.
Avvaktar er signal.
När jag är borta, är ni ensamma.
Du behöver mig, Agnes.
- Amiral. Kan du höra mig? - Jean-Luc?
- Herregud. Nej. - Förlora inte medvetandet.
- Amiral, hur är det? - Jean-Luc!
- Jean-Luc. - Maman?
- Amiral! - Rios, hur är det med honom?
Jean-Luc. Förlora inte medvetandet.
- Kom och hitta mig. - Vi måste ta honom till sjukhus.
- Se upp! - Ert skepp, då?
Maman!
34 MINUTER TIDIGARE
Du gjorde det igen.
Vadå?
Du kallade mig Laris.
Jag trodde att du var en anmoder,
men hon är romulan, så det verkade inte möjligt.
Din röst får en särskild klang när du säger hennes namn.
Vem är hon?
Ingen av vikt.
Tack för det.
Nu vet jag hur du ser ut när du ljuger.
Rios, vi intar våra positioner.
När Jurati klonar våra ID till dessa armband
kommer vi förbi vakterna.
När vi väl är inne behöver vi inte bekymra oss om ansiktsigenkänning.
Jurati, vad är din status?
- Agnes! - Jurati?
- Agnes! Förenade kan vi... - Jurati?
BEKRÄFTAD GÄST
- Jag är i position. - Bra. Vi är redo när du är det.
Infångad med flit.
Smart plan.
Jag saknar verkligen Locotus.
Han saknar säkerligen inte dig.
Picard till Jurati. Kön rör på sig.
Du måste skynda på.
Uppfattat. Ge mig en minut.
Nyckeln är i hans ficka.
Jag vet.
Du borde nog ha väntat tills han stod lite närmare dig.
KELLEY KARL LEONARD
HJÄRTKIRURG ID NEKAT
Du liknar inte en 60-årig hjärtkirurg från södern.
Det måste vara ett misstag.
Försök igen.
Om du ger mig mer kontroll, kan jag hjälpa dig.
Jurati, tiden rinner ut.
Okej, jag ger upp! Hjälp mig.
Dra.
ID laddas upp.
VILLALOBOS XAVIER, VINCENTE
TEXAS, EL PASO, USA ID GODKÄNT
Ni är godkända.
Ha en trevlig kväll.
Tack.
Bättre sent än aldrig, men jag visste att du kunde klara det.
Ingen orsak.
Om du inte är tyst, hittar jag ett sätt att förgöra dig.
Ursäkta?
Nej, ursäkta, inte du.
Sätt fart. De vaknar snart, med kortvarig minnesförlust,
och jag vill fortsätta njuta av min... vår kväll.
BASERAD PÅ "STAR TREK: THE NEXT GENERATION"
- Han klarar det inte. - Vi måste kunna göra nåt...
- Vi förlorar honom! - Dö inte, Jean-Luc.
Fort, gör nåt!
- Vad händer med honom? - Gör nåt! Han har ingen puls!
Låt bli...
Nej!
26 MINUTER TIDIGARE
Picard!
In med dig.
Det är en order.
Hejsan. Trevligt att träffas.
Hittills har det gått bra.
Men du känner henne bäst.
Hon ser okej ut, men hon har blivit bra på att spela teater.
Hon gör en grej med sin örsnibb.
Visst?
Jag har faktiskt skyddat Renée på avstånd i 24 år.
Jag kanske har legat av mig när det gäller att interagera med människor.
Har du aldrig pratat med henne på alla dessa år?
Det är inte bara en regel. Det är en kod vi lever efter.
Ingen anknytning.
Jag är ett spöke.
Det är bästa sättet att hålla henne säker.
Och vem vakar över dig?
Tio timmar till karantän, Picard.
Vi måste hålla Renée säker till dess.
Vilka är vi ikväll, Agnes? Jag gillar det.
Det finns inget "vi".
Det är visst rätt pronomen när man delar sin kropp
med sin nya vän.
Vi delar inte. Du är bara en gäst.
Bara tills jag vet vad jag ska göra med dig.
Du kunde inte låta mig dö.
Det var inte dig jag räddade.
Det där är hårklyverier.
Men det var kul att ljuga för dina vänner.
Särskilt den du hade könsumgänge med.
Det var inte kul alls.
Alltså, inte könsumgänget... Jag avskydde att ljuga för mina vänner.
Det var ett omöjligt val.
Polisen fick inte dö,
men jag kunde inte döda det enda som kan föra oss hem.
Det är det bästa för alla.
Försök intala dig det, kära du.
Kan du sluta prata?
Nog med kallprat. Nu spelar vi.
Nej. Inte spela... Inte spela.
Jag har ett uppdrag, sa jag ju.
Jag menar bara att alla dessa stresshormoner inte är bra för oss.
Jag har inget emot lite adrenalin med norepineprin som eftersläckare,
men vi har nog inte den optimala mängden kortisol här.
Men som du vill, Agnes.
Du bestämmer här.
WHISKY
Vad önskas?
- Club soda, tack. - Absolut.
Hej, Raff.
Perimetern är säkrad.
Renée verkar fullt upptagen.
Och inga spår av Q.
Vänta ett tag.
Kära nån.
Den är verklig, Raff.
- Du måste. - Nej tack, kära du.
Har du sett matchningar som de här?
Där de finns i högar under det här lilla omslaget?
Vem är det här? Den här... Du bara lyser.
Du verkar... lycklig.
Jag gör bara det bästa av allt.
Nåja, jag känner dig, så jag finner det oroande.
2000-talet är inte som jag trodde.
Allt är så uppe i varv.
Alla bilar och allt tutande och ropande. Det är smutsigt.
Det finns musik överallt.
Maten är fantastisk.
- Cigarrer. - Det är inte bara det.
Nej. Du har gått omkring med ett fånigt leende
ända sen du var instängd med den där läkaren.
Visste du att hon byggde upp kliniken från noll?
Folket i området hade ingenstans att gå förrän hon kom dit.
Hon räddar liv.
Rios, tänk inte ens tanken att gå dit.
- Jag försöker låta bli. - Försök hårdare.
För när man träffar nån från ett annat århundrade
är relationen liksom byggd på lögner.
Nån har visst trevligt.
De där borg-implantaten för med sig många minnen.
Trevligt att se henne glömma bort dem ett tag.
Brukar hon dricka så mycket?
Hon ska in i karantän imorgon.
Det är kanske hennes sista chans.
Hon gör det där med örsnibben.
Det brukar vara början på en nedåtgående spiral.
Jag har ett hackningsprogram.
Jag ska se vem hon sms:ar.
Hon tittar ofta på sin mobilapparat.
Det gör vi alla.
Kach!
Hon sms:ar sin terapeut, Q nånting.
"Jag klarar inte det här.
Jag är inte redo för uppdraget.
Efter festen säger jag till Musa att jag hoppar av."
Och Q uppmanar henne att hoppa av.
- Vilken är Musa? - Uppdragets befälhavare.
Hennes chef.
Jag ska prata med Renée.
Vi ska inte bryta mot koden.
Den har hållit Renée säker hela livet.
- Jag förstår, men... - Tänk om Q har rätt?
Hon kanske inte är redo?
Det kanske är du som inte är redo.
Det här är hennes bestämmelse.
Du har gjort ett bra jobb.
Släpp taget nu.
Okej.
Det hjälper om vi kan få kommendör Musa ur spel.
Ja. Vi behöver dr Jurati. Hon talar samma språk.
Picard till Jurati.
Känns det bättre? Vi behövde ett avbrott.
Jag vill bara att du ska leva lite.
- Jag kan inte göra så mycket. - Det är meningen.
Det här är 50-50, du minns? Champagne, tack.
Givetvis.
Folk har tittat på oss under kvällen.
Det är klänningen.
Det är vi. Tillsammans.
Du visar din potential.
Är din kommunikator avstängd? Picard anropar dig.
Förlåt, vi har visst...
Jag måste ha stängt av den av misstag.
Mår du bra?
Vill du sätta dig? Du kan luta dig mot mig.
Jag vet. Du var bra på det sättet.
Agnes, du har gått igenom mycket.
För bara några timmar sen hade du blod på händerna.
Du rynkar ögonbrynen så där som du gör
när du är orolig för mig.
Jag vill bara att du berättar vad som rör sig i dig.
- Varför? - För att...
Jag bryr mig om dig. Det vet du.
Låt inte fruktan hindra dig.
Tillåt mig.
Oj. Vad starkt du drar.
Det... var inte så jag menade...
Nej. Förlåt mig. Jag är visst inte mig själv ikväll.
Nej, det är...
Styrmotorerna är off-line. Var beredda på kollision!
Avstängningen svarar inte.
Kollision om tre...
...två... ett.
Okej.
- Vart ska hon gå? - Jag vet inte.
Men vi kan inte vänta på Jurati.
Det är nu eller aldrig.
Hur ska du kunna övertyga henne?
Jag vet inte riktigt.
Picard.
Adam Soong.
Vi har visst en gemensam vän.
En mr Q.
Han är ingen vän.
Så sa han om dig.
Lyssna på mig. Jag har inget med honom att göra.
Jag vill inte vara delaktig i... vad det nu är.
Så gör dig själv en tjänst. Låt henne vara.
Jag kan inte tillåta att Renée fullgör uppdraget.
Håll dig borta från henne.
Jag kan säga detsamma till dig.
Jag har inget val.
Du förstår inte vem du har att göra med.
Inte du heller.
Dr Soong.
Tack för din generösa donation till Europa-uppdraget. Jag är chockad.
Välkommen till styrelsen.
Kan vi göra nåt för dig? En VIP-tur?
Det finns faktiskt en sak.
Den mannen är farlig.
- Förlora inte medvetandet, Jean-Luc. - Lämna oss inte.
- Vi mister honom. - Klart!
Jean-Luc. Titta upp.
14 MINUTER TIDIGARE
Hör ni, jag har visst problem.
Jag har mist Renée. Ser nån henne?
Jag ser henne.
Hon rör på sig.
Du får inte pressa mig så där.
Jag vill få dig att förstå att bra saker händer när du mister kontrollen.
Tallinn, jag behöver hjälp här nere.
Amiral, jag vet inte hur länge Renée stannar kvar.
Vi äventyrar uppdraget.
- Vi måste gå. - Var inte löjlig.
Jean-Luc, utgångarna är bevakade.
Tallinn, vi är omringade.
Vill du hjälpa? Låt oss göra det.
Dina vänner behöver en avledning.
Initierar nanoelektronisk puls.
Släck lyset, Agnes.
Sätt igång och jobba.
Jag ser ingenting.
Fort. Nu kan vi gå.
Det funkade.
Jag är stolt över dig, Agnes.
Tack för strömmen av endorfiner, förresten.
De där otäcka stresshormonerna störde mig.
- Vad händer? - Det här var min plan hela tiden.
Äntligen. De endorfiner jag behövde.
Jag styr nog skeppet ett tag.
Nej. Vänta. Jag har kontrollen.
Inte nu längre.
Du verkar upprörd.
Ursäkta mig.
Jag vill inte vara ohövlig, men jag vill vara ensam.
I min erfarenhet, när jag är upprörd
brukar det ofta hjälpa att prata om annat.
Har du några förslag?
Titta uppåt.
Kan du berätta om det skeppet?
OV-165-färjan.
Jag kallar den "Spike", för den har nya aerospike-motorer
som förbrukar mindre bränsle.
Ta inte illa upp,
men du verkar lite till åren för att vara säkerhetsvakt.
Sant.
Men... jag är klokast av dem alla.
Du tänker väl att vem som helst verkar få bli astronaut nuförtiden.
Ibland plågas de mest lysande av fruktan och melankoli
på sätt som andra aldrig kan förstå.
Du pratar som om du känner mig.
Du är Renée Picard, astronaut på Europa-uppdraget.
Du måste besitta stora färdigheter för att komma så långt.
Du påminner mig lite om min mor.
Även hon älskade stjärnorna.
Och även hon...
...hade sin kamp.
Ibland är fruktan en vänlig påminnelse om att man inte är redo för en sak.
Nej.
Fruktan är fruktan.
Den talar inte i gåtor.
Fruktan betyder att man är smart.
Man förstår riskerna.
Så vad är du rädd för?
Var ska jag börja?
Har du funnit ett sätt att leva med det?
Jag fann att även i de mörkaste omständigheter finns ljus.
Ibland bara en gnutta.
Lita på det ljuset.
Finn en väg tillbaka, vad som än krävs.
Din mor...
...var lyckligt lottad som hade dig.
Jean-Luc...
Kom och finn mig.
Maman!
Nåja.
Jag glömde nästan.
Jag skickades för att hämta dig.
Dr Jemison ska utbringa en skål.
De vill ha alla astronauter på estraden.
Gör du dem sällskap?
Ja.
Jag vill att du undanröjer ett hinder.
Renée Picard.
Vi kommer snabbast dit via utsidan.
Jag ska tyvärr inte längre än hit.
Tack igen för peppningen.
Har du lust att hänga med till Europa?
Du kunde finnas i cockpiten och hålla alla lugna.
Jag är mycket frestad.
Kanske en annan gång?
Varför känns det som om jag känner dig?
Såg ni?
Gode Gud, han blev påkörd.
Amiral.
Herregud.
Åh, nej.
- Han har puls. - Vi måste ta honom till sjukhus.
- De begär legitimation. - Och skeppet?
En biobädd är ingen läkare.
Jag känner nån.
Amiral, förlora inte medvetandet.
Har han några sjukdomar?
Han har några transplantationer.
Några?
- Hur många? - Alla.
Han lider av hjärtarytmi.
- Hjärtat slår ojämnt. - Vad betyder det?
Att han är mitt i en hjärtinfarkt.
Klart!
Hur mår han?
Hans puls är normal igen.
- Blodtrycket stabiliseras. - Okej.
- Teresa... - Alla ut!
Herregud, vad har hänt dig?
Det är ingen fara.
Hela mitt liv...
Hela mitt liv har jag uppfunnit saker.
Maskiner, medicin.
Jag visste att jag kunde tänja på reglerna. Ta risker.
Har du kört bil? Behöver jag ringa nån?
Jag gjorde allt för din skull.
Jag lät mig själv tro att du var den utvalda.
Att du skulle klara det.
Och nu, efter allt jag gjort...
...och inser vad jag är kapabel till...
...har jag ändå misslyckats.
Jag kommer ändå att mista dig...
...mitt livsverk.
Du skrämmer mig.
Jag är så ledsen. Jag stoppade henne inte.
Jag kanske stoppade honom. Oavsiktlig skada. Men inte henne.
Pappa, det är jag. Varför pratar du så där?
Varför? Det är den viktiga frågan.
Sakers skäl spelar roll,
och du är mitt skäl.
Att rädda dig är mitt livsverk.
Pappa.
Pappa, var uppriktig mot mig.
Så... Jurati kan alltså sjunga.
- Har hon hörts av? - Nej.
Vi lyckades få in Renée i karantän.
Han är stabil men okontaktbar.
Jag är tillbaka om en timme.
Jag har en son som snart vaknar
och undrar var jag är, för andra gången denna vecka.
Hur länge kommer han att vara medvetslös?
Jag vet faktiskt inte.
Allting fungerar. Jag vet inte varför han inte vaknar.
- Det duger inte. - Hon gör sitt bästa.
- Jag behöver inte din hjälp. - Okej.
Får vi träffa honom nu?
- Visst. - Tack.
- Det här är galet, jag vet. - Nej.
Det var superkul att komma till min klinik mitt i natten
och sticka händerna i din chefs bröst.
Du kom.
Jag har använt defibrillator fler gånger än jag kan räkna.
Din pojke kanske mixtrade med den. Hade sönder den.
Snyggt av en vuxen man att skylla på ett oskyldigt barn.
Vem är du?
Jag vet hur det ser ut, eller inte.
Men tro mig, vi är de goda.
Så säger aldrig de goda.
ADAM SOONG SÖK
DR ADAM SOONG AVSTÄNGD FÖR ETISKA BROTT
MOT SHENZHEN-KONVENTIONEN
UTSKÄMD FORSKARE DR ADAM SOONG
ANVÄNDNING AV NYA
GENETISKA EXPERIMENT
"GALEN FORSKARE"
Det här blir bra.
Det duger.
- Hej, lilla flicka. - Hej.
Var bor du?
- Varför minns jag inte det här? - I en grotta.
I en grotta? Jag...
Innan du får en bit tårta
vill jag att du blundar och önskar nåt.
Varför har jag aldrig sett det här fotot?
Eller de här?
Den 11 juli. Idag var en bra dag.
Värdena ser bra ut.
Jag uppskattar att Persephone har 97 procents överlevnadschans.
Den 12 augusti, fredag.
Persephone dog av komplikationer. En månad gammal.
Vem tusan är Persephone?
Den 23 januari. Despoina, tre år gammal.
Persephassas leverproblem orsakade hjärnsvullnad...
Artemis är för närvarande i septisk chock.
Proserpina fick komplikationer...
Thalia drabbades av multipla...
Jag har mist ännu en.
Hypertropisk kardio...
Idag var en svår dag.
Jag lät frustrationen få övertaget.
Jag vet nu att denna blir min sista.
Och det finns...
...en känsla av befrielse i det.
Jag gör vad som helst för att hon ska överleva.
Kore.
Vad är jag?
Pappa, vad har du gjort?
Hans amygdala svarar som om han är i direkt fara.
Alla hans synapser är aktiva.
Det verkar inte rätt.
Hjärnaktiviteten bör vara minimal vid koma.
Just det.
Läkaren vet inte varför han fortfarande är medvetslös.
Tänk om det är en hjärnskada?
Alla livstecken verkar normala.
Ingen hjärnsvullnad. Ingen hjärnblödning.
Jean-Luc, titta upp mot stjärnorna.
Du måste få ut mig. Jean-Luc. Snälla du.
Vad händer?
Han är fast där inne.
Och ju längre han är det, desto svårare blir det att få ut honom.
Jag kan gå in.
Ursäkta? In i honom?
Jag kanske kan dra ut honom.
Med min neuro-optiska interceptor.
Samma synaptiska gångar som jag använder för att blicka utåt
kan riktas in i det undermedvetna.
Ett slags provisorisk hjärnblandning.
När jag får tillgång till hans hjärna
kan jag hacka in i de minnen eller tankar han är fixerad vid.
Teoretiskt sett interagera med dem.
Han får visa mig hur
- jag ska hjälpa honom. - Nej.
Nej.
Hans hjärna är i koma av en anledning.
- Som skydd. - Det gäller för mycket som vi gör.
Det betyder inte att det är bra för oss.
Hör ni, nej, visst har jag rätt?
Så länge Renée är måltavla för en gud eller vad den här Q nu är,
kan inget gömställe på jorden skydda henne.
Den ende som vet nåt alls om sagda gud
ligger här medvetslös.
Har ni en bättre plan, så varsågoda.
Annars väntar jag inte på att han ska självläka.
Teresa och jag vakar över honom här ute.
Tallinn gör vad hon kan där inne.
Raff, om vi inte skyddar Renée, får vi inte tillbaka vår framtid.
Och Picard måste vakna för att det ska gå.
Vi måste försöka.
Okej. Varför inte?
Gräv djupt i hans psyke.
Vad kan gå fel?
Massor, förstås.
Men statistiskt sett,
med tanke på allt som har hänt oss
sen vi kraschade in i den här eländiga tidsperioden...
...hur mycket värre kan det bli?
STAR TREKS LEDMOTIV AV ALEXANDER COURAGE
Undertexter: Bengt-Ove Andersson