Velkommen til slutten av veien du ikke valgte.
Tidligere...
Q dro tilbake i tiden og forandret nåtiden.
- Når var det? - 2024 i LA. Noen der kan hjelpe deg.
Jeg heter Tallinn. Hyggelig å møte deg.
Jeg har viet meg til å beskytte ett individ.
Din ane.
Agnes.
- Slipp ham. - Jeg kunne ta ham. Men jeg vil ha deg.
- Agnes... - Nei, det er ikke mitt blod.
Men jeg har drept den eneste veien hjem.
Å bryte Shenzhen-konvensjonen har store konsekvenser.
Jeg gjør dette for barna våre.
Vi må stanse autorisasjonen og midlene dine.
En trist ironi. En genetikers datter med en uhelbredelig genetisk sykdom?
JEG KAN HJELPE DEG
Sollys brenner som ild. Men du har dette.
Analyser det.
Om du liker det, ta kontakt.
Da kan kanskje du hjelpe meg med noe jeg vil ha.
Kore? Nei.
- Hva trenger du? - Betyr navnet Picard noe for deg?
Europa-oppdraget drar om tre dager. Jeg vet ikke om Renée blir med.
"Er du klar, eller vil du svikte når de trenger deg?
Noens liv avhenger av det." Det skremmer meg.
Intet Europa-oppdrag, ingen Renée, intet håp.
Alle hater alle.
Vi må hindre at hun gir opp de neste 15 timene.
Hun må gå på gallaen.
Arrangementet er strengt bevoktet. Hver gjest får en radiofrekvensinvitasjon
som stemmer med en database med hele livshistorien deres.
FRANKRIKE 1.7.96 - ASTRONAUT
Vi hacker databasen.
Jurati går inn først, infiltrerer vaktene og får ID-ene våre inn i systemet.
Det virket.
- Jeg er på vaktrommet. - Flott.
Vi venter på signalet.
Når jeg blir borte, er du alene.
Du trenger meg, Agnes.
- Admiral. Hører du meg? - Jean-Luc?
- Herregud. Nei. - Ikke bli borte. Bli her.
- Admiral, er alt i orden? - Jean-Luc!
- Jean-Luc. - Maman?
- Admiral! - Rios, går det bra med ham?
Bli hos oss, Jean-Luc.
- Kom og finn meg. - Vi må få ham på sykehus.
- Pass deg! - Hva med skipet?
Maman!
34 MINUTTER TIDLIGERE
Du gjorde det igjen.
- Hva da? - Du kalte meg Laris.
Jeg trodde at du var en ane,
men hun er romulansk, så det virket ikke mulig.
Stemmen din gjør en pussig liten ting når du sier navnet hennes.
- Hvem er hun egentlig? - Hun er ikke viktig.
Takk for det. Nå vet jeg hvordan du ser ut når du lyver.
Rios, la oss komme oss på plass.
Når Jurati kloner ID-ene våre til disse armbåndene,
kan vi komme forbi vaktene.
Vi behøver ikke å være redde for ansiktsgjenkjenning der inne.
Jurati, hvordan ligger du an?
- Agnes! - Jurati?
- Agnes! Sammen... Vi kunne bli... - Jurati?
BEKREFTET GJEST
- Jeg er på plass. - Bra. Vi er klare når du er det.
Tatt til fange med vilje. Smart liten plan.
- Jeg savner Locutus. - Han savner helt sikkert ikke deg.
Picard til Jurati. Køen beveger seg.
- Du må få opp farten. - Oppfattet. Gi meg 60.
- Nøkkelen er i lommen hans. - Jeg vet det.
Du burde nok ha ventet til han sto litt nærmere deg.
HJERTEKIRURG AVVIST
Du ligner ikke en 60 år gammel hjertekirurg.
Det må være en feil.
Her, prøv igjen.
Om du gir meg litt mer kontroll, kan jeg hjelpe deg.
Jurati, vi har ikke mer tid.
Greit, jeg gir opp! Hjelp meg.
Trekk.
ID-ene lastes opp.
ID GODKJENT
Den er grei. Ha en fin kveld.
Takk.
Bedre sent enn aldri, men jeg visste du ville greie det.
- Vær så god. - Hold kjeft, ellers skal jeg ødelegge deg.
- Hva sier du? - Nei, beklager, ikke til deg.
Kom. De våkner snart med et lite hukommelsestap,
og jeg vil gå tilbake til å nyte kvelden min... vår.
BASERT PÅ "STAR TREK: THE NEXT GENERATION"
- Det går ikke. - Vi må kunne...
- Vi mister ham! - Bli her, Jean-Luc.
Gjør noe fort!
- Hva skjer med ham? - Gjør noe fort! Hjertet stanser!
Ikke...
Nei!
26 MINUTTER TIDLIGERE
Picard!
Kom hit. Det er en ordre.
Hei. Hyggelig å møte deg.
Så langt går det bra, tror jeg. Men du kjenner henne best.
Det ser bra ut, men hun har blitt flink til å late som.
Hun har noe hun gjør med øreflippen.
Ikke sant?
Sannheten er at jeg har beskyttet Renée på avstand i 24 år.
Jeg kan ha mistet teken når det gjelder å omgås mennesker.
Har du aldri snakket med henne på alle disse årene?
Det er ikke bare en regel. Det er loven vi lever etter.
Ingen forbindelse.
Jeg er et spøkelse. Det er den beste måten å holde henne trygg på.
Og hvem holder øye med deg?
Ti timer til karantenen, Picard. Vi må bare passe på Renée frem til det.
- Hvem er vi i kveld, Agnes? Jeg liker det. - Det fins ikke noe "vi".
Jeg tror det er riktig pronomen når man deler kropp med en ny venn.
Vi deler ikke. Du er gjest. Bare til jeg finner ut hva jeg skal gjøre med deg.
- Du kunne bare ikke la meg dø. - Det var ikke deg jeg reddet.
Dette er flisespikking.
Men det var gøy å lyve for vennene dine. Særlig ham du hadde ligget med.
Det var absolutt ikke gøy.
Ikke samleiet, det var... Jeg hatet å lyve for vennene mine.
Et umulig valg. Jeg kunne ikke la politimannen dø,
men kunne ikke drepe det som kan få oss hjem. Det er det beste for alle.
- Bare fortsett å fortelle deg selv det. - Kan du holde munn?
- Nok prat om jobben. La oss more oss. - Nei. Vi skal ikke more oss.
Jeg sa det, jeg har et oppdrag jeg må utføre.
Jeg sier bare at stresshormonene ikke er bra for oss.
Det er greit med adrenalin fulgt av litt noradrenalin,
men vi ligger over de optimale kortisolnivåene her.
Men vi gjør som du vil, Agnes. Det er du som bestemmer her.
Hva vil du ha?
- Club soda, takk. - Selvsagt.
Hei, Raff. Alle utgangene er i orden.
Det ser ut som Renée driver med sitt. Og det er ikke noe tegn til Q.
Vent litt. Se!
- Herlighet. - Den er virkelig, Raffi.
- Du er nødt. - Nei, det går bra, skatt.
Har du sett virkelige fyrstikker? Når de kommer i en haug med et deksel rundt?
Hvem er dette? Hele denne greia... Denne gløden?
- Det er som om du er... lykkelig. - Jeg gjør bare det beste ut av det.
Jeg kjenner deg, så jeg syns dette er foruroligende.
Jorden i det 21. århundre er ikke som jeg trodde. Alt er så intenst.
Med alle bilene og tutingen og ropingen. Det er møkkete.
Det er musikk overalt.
- Maten er fantastisk. Sigarene. - Det er ikke bare det.
Du har gått rundt med det tåpelige gliset
helt siden du ble låst inne med legen.
Vet du at hun bygde klinikken opp fra bunnen av?
Menneskene der hadde ingen steder å gå før hun kom.
- Hun redder liv. - Rios, ikke tenk tanken engang.
- Jeg prøver å la være. - Prøv hardere.
For når man møter noen fra et annet århundre,
blir forholdet til en viss grad bygd på løgner.
Noen koser seg.
Det følger mye bagasje med de borgimplantatene.
Det er fint å se henne reise uten dem en stund.
Drikker hun vanligvis sånn?
Hun skal i karantene i morgen. Kanskje hun tar en siste fest.
Hun gjør den greia med øret. Det er vanligvis starten på en ond sirkel.
Jeg har et program som fanger det opp, og kan se hvem hun tekster.
Hun ser ut til å sjekke mobilenheten sin ofte.
Det gjør alle.
Hun tekster terapeuten sin, Q-et-eller-annet.
"Jeg klarer ikke dette. Jeg er ikke klar til dette oppdraget.
Når festen er over, skal jeg si til Musa at jeg trekker meg."
Og Q oppmuntrer henne til å trekke seg.
- Hvem er Musa? - Lederen for oppdraget. Sjefen hennes.
Jeg skal snakke med Renée.
Vi bryter ikke loven. Den har holdt Renée trygg hele livet.
- Jeg skjønner det... - Hva om Q har rett?
- Hva om hun ikke er klar? - Kanskje det er du som ikke er klar.
Dette er skjebnen hennes.
Du har gjort en god jobb. Gi slipp på henne nå.
Greit.
Det vil hjelpe oddsene hennes om vi kan sette Musa ut av spill.
Ja, vi trenger doktor Jurati. Hun snakker hans språk.
Picard til Jurati.
Føler du deg bedre? Vi trengte en pause. Jeg vil bare at du skal leve litt.
- Det er alt jeg kan gjøre. - Det er med vilje.
- Husk at dette er 50/50. Champagne, takk. - Selvsagt.
- Vi har fått litt oppmerksomhet i kveld. - Det er kjolen.
Det er oss. Sammen.
Du viser potensialet ditt.
Virker ikke kommunikatoren din? Picard prøver å nå deg.
Beklager, jeg tror vi... Jeg må ha skrudd den av ved en feil.
Er alt i orden? Vil du sette deg? Du kan lene deg mot meg.
- Jeg vet det. Du er flott sånn. - Agnes, du har vært gjennom så mye.
Du hadde blod på hendene for bare noen timer siden.
Øyenbrynene dine gjør den søte greia de gjør
- når du er bekymret for meg. - Du må bare fortelle hva som skjer.
- Hvorfor det? - Fordi...
Jeg bryr meg om deg. Det vet du.
Ikke la frykten komme i veien.
La meg.
Jøss, du trekker hardt. Det er ikke det jeg mente...
Nei, beklager. Jeg er bare ikke meg selv i kveld.
Nei, det er...
Rakettene virker ikke. Gjør klar til kollisjon!
Umulig å stanse.
Kollisjon om tre... to... en.
Ok. Greit.
- Hvor skal hun? - Jeg vet ikke.
- Vi kan ikke vente på Jurati. - Det er nå eller aldri.
- Hva skal du si for å overbevise henne? - Det vet jeg ikke helt.
Picard.
Adam Soong.
Jeg tror vi har en felles venn. En Mr. Q.
- Han er ikke en venn. - Det er det han sa om deg.
Hør på meg, jeg har ikke noe med ham å gjøre.
Jeg er ikke interessert i være med på hva nå dette er.
Så gjør deg selv en tjeneste. Gå din vei.
Jeg kan ikke la Renée gjennomføre dette oppdraget.
- Hold deg unna henne. - Jeg kunne si det samme til deg.
- Jeg har ikke noe valg. - Du forstår ikke hvem du har med å gjøre.
- Ikke du heller. - Doktor Soong.
Takk for det sjenerøse bidraget til Europa-oppdraget. Jeg er sjokkert.
Velkommen til styret. Kan vi gjøre noe for deg? En VIP-omvisning?
Det er faktisk noe. Den fyren er farlig.
- Bli her, Jean-Luc. - Ikke forsvinn! Ikke forlat oss.
- Vi mister ham. - Gå unna!
Se opp, Jean-Luc.
14 MINUTTER TIDLIGERE
Folkens, jeg tror jeg er i trøbbel.
- Jeg har mistet Renée. Ser noen henne? - Jeg gjør det.
Hun beveger seg.
Du kan ikke presse meg sånn.
Jeg prøver å få deg til å forstå at gode ting skjer når du mister kontrollen.
Tallinn, jeg trenger litt hjelp her nede.
Admiral, jeg vet ikke hvor lenge Renée blir.
Vi setter oppdraget i fare.
- Vi må gå. - Ikke vær latterlig.
- Jean-Luc, de står ved alle utgangene. - Tallinn, de har omringet oss.
Vil du hjelpe til? La oss hjelpe til. Vennene dine trenger en distraksjon.
Starter nanoelektronisk puls.
Lysene slukkes, Agnes. Sett i gang, nå.
Jeg ser ikke noe.
Fort, vi kan gå nå.
Vi flykter Med nattens skygger
Ta hånden min, baby, alt skal gå bra
Gi meg alle drømmene dine i kveld
De vil bli sanne til slutt
Å, jenta mi, verden er kald
Når du holder alt for deg selv
Du kan ikke skjule inni deg
All smerten du noensinne har følt
Frigjør hjertet mitt Men ikke se deg tilbake
For vi har ingen andre
Vi flykter Med nattens skygger
Ta hånden min, baby, alt skal gå bra
Gi meg alle drømmene dine i kveld
De vil bli sanne
Til slutt
Det virket. Jeg er stolt av deg, Agnes.
Takk for alle endorfinene.
De vemmelige små stresshormonene kom i veien for meg.
- Hva skjer? - Det var planen min hele tiden.
Endelig. Endorfinene jeg trengte. Jeg tror jeg skal styre skuta en stund.
- Nei, vent. Jeg har kontrollen. - Ikke nå lenger.
Du virker opprørt.
Unnskyld. Jeg vil ikke være uhøflig, men jeg vil være alene.
Ut ifra min erfaring, når jeg er fortvilet,
- hjelper det ofte å snakke om noe annet. - Har du noen forslag?
Se opp. Kan du fortelle meg om det skipet?
OV-165-fergen.
Jeg kaller den "Spike" fordi den har noen kule spikedysemotorer
som bruker mindre drivstoff.
Ikke for å fornærme deg, men du virker litt gammel til å være sikkerhetsvakt.
Det er sant. Men jeg er den klokeste av dem.
Du tenker vel at hvem som helst får være astronaut nå om dagen.
Av og til føler de som stråler sterkest, smerten fra frykt og melankoli
på måter som andre aldri vil forstå.
Du snakker som om du kjenner meg.
Du er Renée Picard, astronaut for Europa-oppdraget.
Du må kunne så mye fantastisk for å ha kommet så langt.
Du minner meg litt om moren min.
Hun elsket også stjernene.
Og hun...
...slet også.
Frykt kan være en vennlig påminnelse om at du ikke er klar til noe.
Nei. Frykt er frykt. Den snakker ikke i gåter.
Frykt betyr at du er smart. Du forstår risikoen.
- Så hva er du redd for? - Jeg vet ikke hvor jeg skal begynne.
Og du fant en måte å leve med den på?
Jeg har sett at det fins lys selv når det er som mørkest.
Av og til er det bare et glimt. Stol på det lyset.
Finn en vei tilbake, samme hva som skal til.
Moren din var heldig som hadde deg.
Jean-Luc...
- Kom og finn meg. - Maman!
Vel. Jeg glemte det nesten.
Jeg kom for å hente deg.
Doktor Jemison skal utbringe en skål. De vil ha alle astronautene på scenen.
- Blir du med dem? - Det gjør jeg.
Jeg vil at du skal fjerne et hinder. Renée Picard.
Vi kommer dit raskest om vi går rundt på utsiden.
Jeg er redd dette er så langt jeg skal.
Takk igjen for oppmuntringen.
Du vil vel ikke være med på en tur til Europa?
Du kunne sitte i cockpiten og få alle til å roe seg ned.
Det er veldig fristende. Men kanskje en annen gang?
Hvorfor føles det som jeg kjenner deg?
- Så du det? - Herregud, den mannen ble truffet
Admiral.
Å, herregud.
Å nei.
- Han har puls. - Han må på sykehus.
- De vil se en ID. - Hva med skipet?
En bioseng er ikke en lege.
Jeg vet om noen.
Bli hos oss, admiral.
- Har han noen sykdommer? - Han har fått noen transplantasjoner.
Noen?
- Hvor mange? - Alle.
Han har ujevn hjerterytme.
- Hjertet løper helt løpsk. - Hva betyr det?
At han er midt i et alvorlig hjerteanfall.
Gå unna!
Er alt i orden?
Han har normal sinusrytme igjen.
- Blodtrykket stabiliserer seg. - Ok.
- Teresa... - Ut, alle sammen!
- Herregud, hva har skjedd med deg? - Jeg har det bra.
I hele mitt liv...
...har jeg funnet opp. Maskiner, medisiner.
Jeg visste at jeg kunne bryte reglene. Ta sjanser.
- Kjørte du? Må jeg ringe noen? - Jeg ga deg alt jeg hadde.
Jeg lot meg selv tro at du var den rette. At du ville klare deg.
Og nå, etter alt jeg har gjort...
Og har innsett at jeg er i stand til å gjøre...
...har jeg fortsatt mislyktes. Jeg vil fortsatt miste deg...
- Mitt livsverk. - Du skremmer meg.
Jeg er så lei for det. Jeg stanset henne ikke.
Jeg kan ha stanset ham. Et utilsiktet offer. Men ikke henne.
Pappa, det er meg. Hvorfor snakker du sånn?
Hvorfor? "Hvorfor" betyr noe.
Tingenes "hvorfor" betyr noe, og du er mitt "hvorfor".
Å redde deg, mitt livsverk.
Pappa.
Pappa, bare vær ærlig mot meg.
Så... Jurati kan synge.
- Har dere hørt fra henne? - Nei.
Vi klarte å få Renée inn i karantene.
Han er stabil, men svarer ikke. Jeg kommer tilbake om en time.
Sønnen min våkner snart og lurer på hvor jeg er for andre gang på en uke.
- Hvor lenge vil han være bevisstløs? - Det vet jeg ærlig talt ikke.
Alt fungerer, jeg vet ikke hvorfor han ikke våkner.
- Holder ikke. - Hun gjør så godt hun kan.
- Jeg trenger ikke din hjelp. - Ok. Kan vi se ham?
- Ja da. - Takk.
- Dette er sprøtt. - Nei.
Det var gøy å komme til klinikken midt på natten
for å putte hendene inn i brystet til sjefen din.
Du kom.
Jeg har brukt en hjertestarter utallige ganger.
Kanskje ungen din lekte med den. Ødela den.
Jeg føler stor respekt for en mann som legger skylden på et barn.
Hvem er du?
Jeg vet hva det ser ut som, eller ikke. Men tro meg, vi er de snille.
De snille sier aldri det.
SØK
ADAM SOONG FRATATT AUTORISASJON ETTER BRUDD PÅ SHENZHEN-KONVENSJONEN.
...ETTER BRUK AV EUGENIKK VED SPEARHEAD
GENETISKE EKSPERIMENTER
"SINNSSYK VITENSKAPSMANN"
Jeg tror dette er bra. Jeg tror dette er i orden.
- Hei, veslejenta. - Hei.
Hvor bor du?
- Hvorfor husker jeg ikke dette? - I en hule? Jeg...
Før jeg gir deg en kakebit, må du lukke øynene og ønske deg noe.
Hvorfor har jeg aldri sett det bildet?
Eller noen av disse?
Den 11. juli. Dette har vært en god dag.
Livstegnene er bedre.
Jeg vurderer at Persephone har 97 % overlevelsesmulighet.
Den 12. august. Fredag.
Persephone døde etter komplikasjoner. En måned gammel.
Hvem i helvete er Persephone?
Den 23. januar. Despoina, 3 år gammel.
Persephassa leversvikt fikk hjernen til å... Artemis har nå septisk sjokk...
Proserpina fikk komplikasjoner...
Thalia opplevde flere... Jeg har hatt et nytt tap.
Hypertrofisk kardiomyop...
Dette har vært en vanskelig dag.
Jeg lot frustrasjonen ta overhånd.
Jeg vet nå at dette vil bli den siste.
Og det er en...
Det gir en følelse av frihet.
Jeg vil gjøre alt for å sikre at hun overlever.
Kore.
Hva er jeg?
Pappa, hva har du gjort?
Amygdalaen hans reagerer som om han er i fare.
- Alle synapsene fyrer av. - Det virker ikke riktig.
Hjerneaktiviteten burde være minimal i koma.
Akkurat. Legen vet ikke hvorfor han fortsatt er bevisstløs.
Hva om dette er mentalt? Alle de vitale funksjonene virker normale.
Ingen hevelse i hjernen. Ingen blødninger der.
Jean-Luc, se opp på stjernene.
Du må få meg ut. Vær så snill, Jean-Luc.
- Hva er det som skjer? - Han sitter fast der.
Jo lenger han gjør det, desto vanskeligere vil det bli å få ham ut.
- Jeg kunne gå inn. - Unnskyld meg? Inn i ham?
Kanskje jeg kan få ham ut. Ved å bruke den nevro-optiske mottakeren min.
De samme synaptiske banene jeg tar over for å se utover,
kan brukes inn til det underbevisste. En slags improvisert tankeoverføring.
Når jeg kommer inn i sinnet hans,
kan jeg hacke meg inn i minnet eller tanken han sitter fast i.
I teorien kan jeg påvirke den. La ham lede meg, få ham til å vise meg
- veien ut. - Nei.
Nei. Det er en grunn til at han er i koma.
- Det er en beskyttelse. - Mye av det vi gjør, er det.
- Det betyr ikke at det er bra for oss. - Folkens, nei, ikke sant?
Så lenge Renée forfølges av en gud, eller hva nå Q er,
vil ikke noe skjulested beskytte henne. Den eneste som vet noe om denne guden,
ligger bevisstløs på bordet.
Om dere har en bedre plan, vær så god.
Ellers venter jeg ikke på at han skal løse ting der inne fra.
Teresa og vi passer på ham her ute. Tallinn ser hva hun kan gjøre der inne.
Raff, om vi ikke beskytter Renée, får vi ikke fremtiden vår tilbake.
Og Picard må være våken for at vi skal gjøre det. Vi må forsøke.
Greit. Hvorfor ikke? Grav deg ned i psyken hans. Hva kan gå galt?
Helt opplagt en masse.
Men statistisk sett, oddsene, ikke sant, gitt alt som har skjedd med oss
etter at vi kolliderte med denne drittperioden...
...hvor mye verre kan det egentlig bli?
OPPRINNELIGE STAR TREK-TEMA AV
Tekst: S. Marum