Detta har hänt...
- Vad har du gjort? - Visa en värld de själva skapat,
och de frågar vad man har gjort.
För att rädda framtiden måste vi reparera det förflutna.
Elnor!
Om vi misslyckas här, sviker vi Elnor och alla i vår hemvärld.
Laris, inget behöver förändras.
Gå bakåt för att gå framåt.
Splittra för att hela.
Amiral? Jag har inte längre kontroll över skeppet.
Det förflutna är nu.
Vi är fångade i jordens gravitation. Jag kan inte stanna.
Ge mig nav-kontrollen.
- Vart tar du oss? - Hem.
Enligt drottningen finns det nån som kan hjälpa oss.
Hon kallade individen en Väktare.
Får vi slut på mardrömmen om vi hittar honom?
Troligen nån utomjordisk ras som inte hör hemma här.
- Den kanske inte vill bli funnen. - Jag ger mig efter den.
Du kan inte ta med dig den där.
- Den här? - För vi är 400 år tillbaka i tiden.
Akta dig för fjärilseffekten.
Dra inte uppmärksamhet till dig.
Inga sjukhus, myndigheter eller säkerhetskontroller.
- Hallå! - Du är gripen.
Jag kanske kan använda skeppet som gränssnitt.
Absolut inte.
Jag tar mig in där, fixar henne,
och du drar ut mig innan jag är helt assimilerad.
Utan henne misslyckas vi.
Jag ser så mycket.
Väktaren. Femton.
- Ja. - Gör det inte.
Dator, diktera filen från Borg-drottningen.
- 34,0488 norr... - Koordinater.
För att hitta Väktaren. Men det finns mer, va?
När det händer. Jag kan nästa känna det.
Du imponerar på mig.
Rios, hör du mig?
Raffi, hör du mig?
Nån därute?
Vad tusan hände här?
Ingenting bra.
- Säkert att signalen kom härifrån? - Jag kan avläsa en trikorder.
Varför behövde Rios komma till sjukhus?
Rios?
- Rios? - Hej. Beklagar, det är stängt.
Om ni behöver läkare, finns en klinik två kvarter bort.
Nej, vi söker inte läkare. Vi letar efter vår vän.
Mörkhårig, sjaskig.
Ja, han har varit här.
Läkaren lappade ihop honom innan polisen gjorde razzia.
De grep båda två.
Jag beklagar. Hör på,
Teresa är medborgare. De kvarhåller henne nog längre än de borde,
men till slut släpper de henne. Du vet hur de jävlarna är.
- Ja. Det känns så. - Men er vän,
hoppas ni hittar honom, innan migrationsverket får honom att försvinna.
Seven, Raffi, hör ni mig?
Hör ni mig?
KOM-TELEFON: SKEPPSPERSONAL
Rios, hör du mig?
Det var en chansning att den skulle funka. Det finns inga reläer.
Ja.
Låt oss hoppas att de inte är...
Döda?
Tack, doktorn.
Tills autoreparationen värmer upp skeppet,
kan vi väl hitta nånstans där vi kan tända en brasa?
Tänk om nån får syn på La Sirena?
Konfederationens skepp verkar vara utrustade med uppgraderingar.
Dator, koppla på kamouflageanordningen.
Kära nån.
Så Château Picard är övergivet den här tiden.
Nästan ett århundrade nu.
Under andra världskriget, när nazisterna ockuperade Frankrike,
använde de huset som operationsbas.
Mina förfäder överlevde genom att gömma sig i tunnlarna under huset.
Vart tog de vägen?
England.
Men slottet förblev i familjen.
Fast det fanns olika förvaltare som skötte det...
...kommer det att dröja flera generationer innan Picards bor här igen.
Maman.
Mår du bra?
Jadå.
Jag bara minns saker
som ännu inte har hänt.
Maman.
Jag hade en mardröm.
Dator, spela "Non, je ne regrette rien", andra versen.
Ta ett djupt andetag och lyssna.
Se där,
rädslan är borta.
Du är trygg nu.
Jag är här.
Var är du?
Förlorad i det förflutna, antar jag.
På flera sätt än ett.
Agnes, vi måste få veta vad mer Borg-drottningen vet
om sprickan i tidslinjen.
Vad mer du stal från hennes hjärna.
Och du behöver nog vila.
Jag vilar när jag tänker.
Ofattbart hur vilsamma kalkyler kan vara.
Jag tror dig på ditt ord.
Min mor brukade spela Edith Piaf för att lugna mig som liten.
Jag kan föreställa mig en liten Picard som går omkring här och säger:
"Mjölk, choklad, varm."
Låt mig gissa. Du var den magra pojken med en oändlig boksamling.
Det var jag.
Jag behöver en drink.
Agnes, vad du behöver är vila.
Nu ska vi se.
"Pinot noir." Har du en korkskruv på dig?
Fascinerande.
Du flyttade 15 kulor på kulramen.
Du valde den 15:e volymen av Britannica.
Och en pinot noir,
1915.
Agnes, jag anar att din enastående hjärna försöker säga oss nåt.
Se på dig, Dixon Hill.
Femton.
Femton... det är nog den andra biten av information jag tog
från Borg-drottningens hjärna.
Det sista du sa innan jag kopplade bort dig...
"När förändras tidslinjen?"
Femton timmar?
Det är för ospecifikt.
Ett datum, då.
Visade skeppets kronometer exakt när vi landade?
Den 12 april 2024, vilket om vi har rätt betyder att...
Vi har tre dagar innan framtiden förändras oåterkalleligt.
BASERAD PÅ "STAR TREK: THE NEXT GENERATION"
EUROPA-UPPDRAGET ...ATT DJÄRVT FÄRDAS
Hallå...
Hallå! Kan du stänga av oväsendet?
Okej, då!
Jag gillar sången, bara.
Förlåt mig. Ber om ursäkt.
Vi borde ha väntat i den andra framtiden tills vi hade en riktig plan,
istället för att hoppa tillbaka i tiden.
- Vi hade inte många alternativ. - Bara... Vad som helst.
Raffi... du har mist nån.
- Vi ska rädda honom. - Det var inte ditt fel att han försvann.
Bara...
Transportören borde funka.
Är du säker på det här?
Vi måste finna vad som ändrar tidslinjen, och vi har bara tre dagar.
Med tanke på hur lite tid vi har på oss
och att vi inte har lyckats nå de andra,
måste vi finna Väktaren.
Om drottningen har rätt, kan bara Väktaren hjälpa oss.
- Jag kan följa med dig. - Nej. Du behövs här.
Du måste finna ett sätt att förstärka kommunikationerna...
...och ta oss hem.
Jag räknar med dig, Agnes.
Det gör vi alla.
Toppen. Har du sett mig i knipa?
Det har jag faktiskt.
Låt oss se vart drottningens koordinater tar mig.
Okej, mister.
Bra att en av oss känner tillförsikt.
Stackars Agnes Jurati.
Dömd att återigen komma i andra hand och lämnas kvar.
Men inte för mig.
Du är mer än vad folk tror.
Mer än de kan se.
Smart, listig och betydligt grymmare än jag kunde ha förutsett.
Bravo.
- Är jag grym? - Du lurar mig och tar vad du behöver,
och lämnar mig här maktlös, men nu vaken, så att jag känner det.
Okej. Ha en skön kväll och intrigera eller vad nu borg-drottningar brukar göra.
Du kände det också, va?
Det där som vi borger har så många ord för.
Assimilering.
Samarbete.
Anknytning.
Nix. Ställ tillbaka den.
Baren är stängd.
- Guinan. - Ja?
Ett gott råd? Vänd och gå ut genom dörren,
så slipper jag ha dig på mitt... eller Lunas... samvete.
Luna?
Hej, Luna.
- Åh, nej. - Hallå!
Hej, vovven.
Plats.
Duktig hund.
Ursäkta. Jag trodde att Ten Forward hade öppet jämt.
Om du vill ha en drink kommer du för sent.
Om du är här för att plundra, kommer du för tidigt.
Vi stänger idag.
- Stänger för... - Alltid!
Det är slut nu. Ut!
Du är mycket äldre än de vanliga tjuvarna.
Kan du inte slå dig till ro som pensionär?
Tro mig, jag försöker.
Men tupplurar på eftermiddagen och pussel är inte riktigt min grej.
Guinan, jag blev tillsagd att gå hit.
Och jag tror... hoppas... att du kan hjälpa mig.
Jag känner dig inte. Jag vill inte lära känna dig.
- Ja. - Och jag hjälper inte folk.
Jag har en väldigt viktig sak att berätta för dig,
och du vet hur värdefullt lyssnande kan vara som El-Aurian.
Vem tusan är du, gamle man?
"Crystal Ball"? Är det ett artistnamn, eller?
Cristóbal. Han greps tillsammans med en läkare.
- Kan du inte hitta honom? - Se dig omkring.
Jag har inkommande och utgående. Jag har väntade förflyttningar.
Om de tog er vän är han inte införd i systemet än.
- Så var är han? - Nånstans. Inte vet jag.
För tusan! Är inte ni stadens rättsmyndighet?
Varför skulle jag annars vara här?
Min vän greps av Migrationsverkets poliser.
Ni måste veta nåt. Ni kan inte bara kidnappa folk.
Vi ska inte vara påträngande utan vänta där borta.
Ni gör ett jättejobb.
- Tack för er tjänstgöring. - Jag hatar allting.
Men du döljer det så väl.
Ett gott råd...
LAPD har inte utvisningshotade i sitt system.
Gå till migrationsverket.
Du är på fel ställe.
Inte för att det gör skillnad,
för om du inte hittar "crystal ball" innan han förflyttas...
Borta.
Ingen rättegång. Inga dokument.
ID NR CASTAIC DEPORTERING
Jag svär trohet mot flaggan.
Måste man svära trohetsed?
Det var som tusan.
Du. Jag behöver din underskrift på förflyttningspappren.
Du har en plats på bussen.
Deporteringspapper, menar du.
Jag har rätt till advokat.
Skriv på, bara.
Glor du på mig, skithög?
Vad är det med er?
Tror ni er kunna behandla folk hur som helst för att ni har uniform?
Kom nu.
Varför smärtar det förflutna så?
Om du skadar dig igen, börjar jag ta betalt.
Är du oskadd?
Jag mår bra... galning där.
Varför sprang du inte?
Det gjorde jag. Men jag valde att springa tillbaka.
Nåja, bra jobbat.
Jag vet fortfarande inte om du är modig eller dum.
Om du kommer på det, kan du väl ringa min avlidna mor?
Vem är du, Cristóbal?
Bara en barmhärtig samarit...
...på genomresa.
Så länge jag har levat på planeten,
kan jag räkna på ena handen
antalet gånger jag har kallats El-Aurian.
Vem är du?
Varifrån kommer du?
- Frankrike. - Nej.
Inte bara Frankrike.
Den som kommer hit och vet varifrån jag kommer
är inte från grannskapet precis.
Då menar jag planeter.
Du är en fin hund.
Duktig hund.
Hon brukar inte gilla främlingar.
Hon vet att jag inte är ett hot.
Som du vill.
Stanna eller gå. Jag stänger stället för gott ändå.
Det faktum att du går
precis när jag hittar dig, visar att jag har kommit rätt.
Jag fick veta att jag har tre dagar på mig att stoppa nåt
väldigt farligt från att hända.
Försök med det, du.
Jag fick koordinater hit,
för att hitta en Väktare.
Jag misstänker att jag redan har hittat en.
- Jag är ingen... - Guinan?
Kommer jag tidigt?
Luna...
...såja, flickan.
Gå hem med farbror Dale.
Han tar väl hand om dig.
Kom hit, vännen.
Kom hit.
Kom, vännen.
Det här stället är rena tryckkokaren.
Vet du att de faktiskt dödar planeten?
Sanningen är vad man önskar. Fakta är inte fakta längre.
Några få har resurser att lösa alla andras problem,
men de vill inte.
För deras största fruktan är att äga mindre.
De har ett litet klot i hela stora galaxen,
och det enda den arten vill är att kriga.
De har fått nog med tid.
Det är inte för sent.
"Det är inte för sent. Tiden är inte problemet."
Det är inte för sent.
Tiden är inte problemet.
- Det är ni. - "Det är ni."
Det är inte för sent.
Det du upplever nu beror på att jag upprepar ord
som du kommer att säga till mig i framtiden.
Du sa det till mig en gång för många morgondagar sen.
Det kallas af... nånting.
Af-kelt. Tidssjuka.
En sjuka som bara drabbar El-Aurianer, och bara när tidslinjen har påverkats.
Det spelar ingen roll för mig, gamling.
När jag ger mig iväg går det över.
Avstånd erbjuder inget skydd från tiden.
Denna orätt måste rättas till. Och det kan bara du...
...hjälpa mig att göra.
- Vad håller vi på med? - Hittar Rios.
På en parkering?
Vi måste veta var de röjer undan människor som han.
Så vi följer spåret av lidande och brödsmulor.
Okej, bara så att jag förstår, föreslår du
att vi stjäl ett fordon från dem vars uppgift det är att gripa tjuvar?
Vi måste hitta Rios, återvända och laga tidslinjen.
Min tanke är att stjäla datorn där inne.
- Bättre? - Inte bättre.
Inte bättre! Raffi, vi skulle ju inte använda faserpistoler.
Jag har ingen aning om hur den hamnade här.
Okej, just nu tänker du med knytnävarna.
Vi hjälper inte Rios om vi blir inlåsta med honom.
Du kommer inte långt utan krafter, eller hur?
Det där kunde du, men du kunde inte låsa upp dörren?
Jo, men det här sättet var roligare.
Han sa ju att Rios inte fanns i samma system.
Systemen är hopkopplade på 2000-talet.
Lite sökning, så hittar vi
migrationsverket.
Vi söker på gripanden.
Vi söker efter en manlig latinamerikan,
en kvinnlig latinamerikan.
Jösses, det är så många.
Vad hände där borta?
Fasen, Raffi!
- Kom igen! - Jag vet. Jag har det.
De gripna tas till ett uppsamlingscenter
40 km nordväst härifrån. Musiker till Sirena, hör du mig?
- Picard... - Vi har redan konstaterat
att kommunikationer har kort räckvidd i det århundradet.
Raffi, är det du? Jag är här.
- Är du med Picard? - Picard? Nej, vi försöker hitta Rios.
Är inte Rios med er?
Han är i ett uppsamlingscenter på en plats som heter Castaic.
- Så allt går som det ska. - Jag skickar koordinaterna.
- Vi behöver hjälp att komma dit. - Jag startar transportören.
SYSTEMFEL
Jäklar! Systemet är nere igen. Det är i självreparationsläge.
- Jag behöver lite tid. - Vi har ingen tid.
- Var är Picard? - Jag vet inte, och jag får ingen kontakt,
fast jag förstärkte kommunikatörerna.
Okej, vi söker efter Rios på det gamla vanliga sättet.
Sätt på dig bältet. Det ska klicka.
- Ska jag köra? - Har du nåt bättre förslag?
Vadå?
Vadå? Du kan styra ett rymdskepp men inte köra...
Okej.
Det går jättebra. Men ta det försiktigt.
Försök att inte dra uppmärksamhet till oss.
- Okej, det där lär ingen märka. - Du ville ut, vi är ute.
Enkelriktat!
Alla enheter.
Stulen bil kör norrut på Adam Street.
Vi kan inte nå Rios om vi kör ihjäl oss.
Jag måste vänja mig. Den här grejen är uråldrig.
Är det sant? Castaic är en timmes körning bort.
Jurati, lite goda nyheter, tack.
Jäklar! Jag jobbar på det. Jag lovar.
Seven, kör runt dem. Kör runt.
- Jag försöker ju! - Bussen gick fortare.
Sätt dig på bussen igen, då.
Lastbil.
Lastbil!
Kör tillbaka åt det hållet. Ditåt.
Ska du köra och jag hålla kartan istället?
Alltså, ni två borde jobba på er kommunikation.
- Det är hörnstenen i varje... - Jurati!
- Titta, nu är ni i synk. - Få igång transportören, bara.
Om du inte kan stråla oss till Castaic
behöver vi ändå en utväg när vi hittar Rios.
Allvarligt, jag behöver mer tid.
Hur mycket?
Jag... En dag.
En dag? Vi har knappt en timme.
Jo, Agnes...
Vänta. Jag vet nog nån som kan hjälpa.
Få se om jag har fattat rätt.
Du kommer från ett visst redigerat år i framtiden,
men framtiden har blivit ändrad.
Så nu är en framtid som den ska,
och den andra är helvetet på jorden.
Ja.
Du kan rabbla upp allt det där, men inte ens berätta ditt namn?
Om jag säger mer, riskerar jag att ändra din framtid.
Det borde du ha tänkt på innan du trakasserade mig i baren.
Jag beklagar. Jag hade inget val.
Vad det än är som du vakar över och tänker överge,
är avgörande för mänsklighetens framtid.
Jag är ingen Väktare.
Och mänskligheten?
GATUMISSION DONATIONSCENTER
Mänskligheten kommer att förändras.
Du måste ha tålamod.
Vem har lyxen att ha tålamod här?
Nån som ser ut som du och inte som jag.
Den här världen hade större potential än jag kunde tänka mig.
Jättebra. Ställ dem på bordet. Tack.
Men hatet här tar aldrig slut. Det bara byter kläder.
Det här århundradet la av med huvor och satte på sig kostym.
En förändring kommer, säger du?
Men det går för jäkla sakta, och priset är för högt.
Och att tvingas se det...
...gör ont.
Historiens mörkaste ögonblick kan vara en vändpunkt för förändring.
Det finns fortfarande gott här.
Tro mig. Det vänder inte så snart.
Och jag har varit på planeten mycket längre än du.
Så varför inte några dagar till?
Stanna.
Hjälp mig att förstå vad som har förändrats i den här tidslinjen.
Jag sov inte igenom läkarskolan i sex år för att se mina grannar dö
för att de inte vågar gå till sjukhus.
Så därför startade du kliniken?
Jag gjorde det för att jag är ett kontrollfreak.
- Där jag kommer ifrån vore du en hjälte. - Jaså?
Var är det nånstans?
Vet du ens vad som kommer att hända dig?
Nej.
- Gör du? - Nej.
Jag vet inte säkert. Det är andra gången.
Jag avskyr att vara här.
Jag börjar med en hälsosam fruktan för auktoritet.
Men inte när den hindrar dig från att hjälpa folk.
Ren själviskhet.
Jag behöver vara behövd.
Hur är det med handen?
Du är skicklig.
- Var det han som el-chockade dig? - Ja.
Ansikte som en ferengi.
Vad tusan är en ferengi?
Teresa Ramirez. Dokumenten kom.
Skjutsen väntar.
- Jag skulle vilja hjälpa dig... - Nej, gå nu.
Du har gjort nog för mig redan. Tack.
Om du nånsin behöver nåt...
Gråt inte, Juan.
Du har tur. Du har plats på nästa buss.
Såvida inte du har beslutat att uppge ditt namn
och visa att du är medborgare.
Okej, då.
Jag heter Cristóbal Rios.
Kalla mig Chris eller Rios, båda går bra.
Yrke?
Kapten... ombord på USS Stargazer.
Du känner inte till det. Det är ett rymdskepp från år 2400.
Jag har uppdraget att utforska nya världar
och söka upp nya civilisationer,
men istället är jag fast i ett väldigt primitivt förflutet... ursäkta...
...och försöker korrigera tidslinjen för att kunna...
Med vem, frågar du? En udda grupp missanpassade,
inklusive en cybernetisk drottning som jag tror bara är med
för att utplåna hela mänskligheten,
och hennes kumpan, en gammal amiral som, om jag förstår rätt,
nu är en robot av kött och blod.
Jag vet inte säkert, för ingen kan förklara det för mig.
Ta höger här framme, tror jag.
Jag är inte den sämsta föraren här, vill jag bara säga.
- Vänta, vad betyder gult ljus? - Kör fortare.
Nej, rött betyder "stanna". Rött betyder "stanna"!
Stanna!
Sluta nu! Om jag kör ihjäl nån är det ditt fel.
Du behöver väl inte sikta på dem?
Du börjar visst kunna det här.
Gå på.
Fortsätt.
Sätt dig.
Tråkigt, men slutet på färden
blir slutet av livet för dig.
Adios, kapten.
Säkra.
Transporterar...
Agnes P. Jurati.
Du ser ut som en kvinna med många frågor men ingen tid att ställa dem.
Ett antal system är fortfarande nere efter vår...
Sammanflätning, kan vi säga.
En del system om-kalibrerar för sakta.
Vilka system bekymrar dig mest? Framdrivning? Kamouflage?
Jag vet att du lyssnade. Jag behöver transportörerna.
- Kamouflage är oviktigt nu. - Säger hon som inte vill möta min blick
av rädsla för att synas.
Att vara fullt synlig men ändå utan fruktan.
Det finns styrka i det.
Det hjälper säkert att ha en armé bakom sig.
Det gäller att få armén att följa en, kära du.
Att lära kören att sjunga.
- Beträffande transportörerna... - Var inte så tystlåtet allvarlig.
Övertyga mig.
Mina vänner är i fara.
Jag måste få transportörerna i funktion,
och du kan tänka fortare än jag kan skriva, så snälla.
Kan jag lita på att du hjälper?
De arter som ännu inte har förbjudit det ordet bör passa sig.
De ber om att bli erövrade.
"Hjälpa"?
"Lita på".
Märkligt att säga så till nån som du vill ska lita på dig.
Men mer trovärdigt än om jag sa att du kunde det.
Svek är bara ett anagram för "tro mig".
- Det är ju inte... - Jösses, poesi, kära du.
Stil. Du är som en tjusig påfågel som ändå är rädd att visa upp sig.
Och det är därför, kära Agnes, som du ständigt är ensam.
Ska du prata om att vara ensam?
Se på dig. Du är bortkopplad från kupan.
Du försöker ha ett långsamt samtal med mig bara för att ha nån att prata med.
Om mina vänner tillfångatas eller kraschar, hur pratsam blir jag då?
Vad får jag om jag hjälper?
Mig.
Många av dina tankar simmar fortfarande runt i huvudet
efter det där, du vet...
Du avskyr ensamheten lika mycket som jag. Så vad säger du?
Ska vi utbyta trista historier mellan hotande katastrofer?
Jäklar! Rios fil blev just uppdaterad. Han ska förflyttas.
Vadå? Vart?
Till ett fristadsdistrikt vid gränsen.
Han blir röjd ur vägen. Om vi tappar bort honom nu...
Jag vet, för tusan. Håll i dig.
Jag har hittat honom. Han är på migrationsverkets buss nummer 735.
Enligt GPS:en är han på Highway 14... Åh, nej!
Jurati, polisen är i hälarna på oss. Säg att transportören funkar.
Ja, vi är nästan klara. Inte illa, va? Jag gick bort till...
Agnes, fokusera. Ingen tid att förklara.
Okej, jag skickar våra koordinater.
Stråla oss dit nu.
Okej, ett ögonblick. Jag fixar dem...
Seven, kan du köpa mer tid åt oss?
Jag ska be dig att göra nåt synbarligen mot förnuftet.
Jag vill att du bromsar.
- Va? - Polisen är precis bakom oss.
Seven, lita på mig.
Kliv ur bilen!
Kliv ur nu!
- Kliv ur bilen nu! - Begär förstärkning vid Broadway.
Alla andra enheter, stäng av vägen vid 11th och Avenue.
Uppfattat. Sätter upp vägspärrar.
Spärrar av.
Beklagar, transportören klarar inte rörliga föremål.
Lever ni? Säg att ni lever.
Vi lever, tror jag.
Jag har bussens GPS här.
Rios närmar sig fort.
- Vi kapar bussen. - Mitt på ljusa dagen.
- Utan att ändra framtiden. - Eller bli dödade.
Inte Rios eller nån annan heller.
Just det.
Ingen orsak.
Agnes?
Jag begränsade din åtkomst igen.
Agnes?
Agnes!
Donationerna är färdiga, och det är jag också.
Vi ses, gamling.
Guinan, vänta, snälla du.
- Om tre dagar... - Förstörs framtiden. Jag fattar.
Men jag vill inte bli inblandad. Jag lyssnar.
Men du måste veta nånting.
De skickade mig till dig.
Jag är inte Väktaren!
Jag hoppas att du hittar vad du söker efter.
Men det är inte jag.
Jag heter Jean-Luc Picard.
Om fyrahundra år från nu
är du min äldsta och bästa vän.
Picard, va?
Ja.
Jäklar.
Hoppa in!
Du letar efter en övervakare, annars känd som en Väktare.
De finns utspridda i galaxen,
med uppdrag att skydda vissa individers öden.
Vem gav dem uppdraget? Och vad menar du med "öde"?
Det där är lite vagt. De förklarar inte så mycket.
De ser sig själva som nåt slags skyddsänglar.
De är inte ödmjuka av sig.
Men jag kan fixa ett möte... på sätt och vis.
Vad menar du med "på sätt och vis"?
Vi kan säga att hon väldigt gärna kommer att vilja träffa dig.
Tack.
Tacka mig inte än.
Tro mig.
Hon är skitjobbig.
Väktare kan vara rätt ordkarga när det gäller deras uppdrag.
Var bara uppriktig mot henne.
Hon är otålig... och siktar väldigt bra.
Okej.
Om du ljuger eller döljer nåt, vet hon det.
Det ställer både dig och mig i dålig dager.
Om du inte den du säger, biter hon nog ögonlocken av dig.
Så trevligt.
Jag tog den här från dig.
Trodde den var ett vapen.
- Den pep några gånger. - Tack.
Bäst att du springer.
- Är det där Väktaren? - Nej.
Du kanske inte hörde, Guinan.
Jag säger det igen. Du har tio sekunder på dig att sticka,
innan jag övermannas av min önskan att sparka dig i ansiktet.
Hon menar det.
Vi ses nån gång.
Han här letar efter en Väktare.
Du borde lyssna på vad han har att säga.
Guinan, lämna inte jorden riktigt än.
Du är färdig med att lyssna, jag vet, men du är inte färdig med mänskligheten.
Förändring kommer alltid senare än vi hoppas.
Följ mig.
Hur långt är det kvar?
Kommunikatorn.
Jag kan avläsa signalen. Så låtsas inte som om du inte har den.
Utan den är jag strandsatt.
Struntar jag i.
Behåll den. Men ta ur energicellen, annars är vi färdiga här.
Bra.
Varför gör ni så här? Varför denna pantomim?
Ifall du är skuggad.
Vart tar du mig?
Till mig, förstås. Mitt verkliga jag.
Den här kroppen, liksom de andra, är bara en tillfällig värd.
Nu måste det väl stå klart att jag inte är skuggad.
Vänta här.
Ursäkta, är du en vän till Guinan?
Absolut inte.
Laris.
KOMMER RYMDUTFORSKNINGEN ATT ÅTERUPPTAS 2024?
Du klarar det inte...
...och det vet du.
Du spelade spelet ett tag.
När inget stod på spel.
När enda svårigheten var att lura alla att tro att du hade modet.
Men nu är det allvar, och fruktan förlamar sig.
Men det här är sanningen.
Du klarar det inte.
Folk kommer att dö.
Och nu är din fruktan
och tvivel den starkaste rösten i ditt huvud.
Så oväntat...
...och olyckligt.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson