Tidligere i Star Trek: Picard...
- Hva har du gjort? - Vis dem deres egen verden,
og de spør hva du har gjort.
Om vi vil redde fremtiden, må vi reparere fortiden.
Elnor!
Om vi svikter her, svikter vi Elnor og alle i vår hjemmeverden.
Laris, ingenting behøver å bli annerledes.
Beveg deg bakover for å gå fremover.
Knus for å reparere.
Admiral? Jeg har ikke lenger kontroll over skipet.
Fortiden er nå.
Vi er fanget av gravitasjonen. Jeg kan ikke stanse.
Gi meg kontrollen.
- Hvor tar du oss? - Hjem.
Dronningen sier at det er noen som kan hjelpe oss.
Hun kalte dette individet en våker.
Kan vi gjøre om på dette om vi finner ham?
Det er nok en fremmed art som ikke hører hjemme her.
- Den vil kanskje ikke finnes. - Jeg skal få fatt i den.
Du kan ikke ta med deg den.
- Denne? - Vi er 400 år tilbake i tiden.
Pass deg for sommerfugler.
Ikke tiltrekk dere oppmerksomhet.
Ingen sykehus, myndigheter eller kontrollstasjoner.
- Hei! - Du er arrestert.
Jeg kan kanskje bruke skipet som et grensesnitt.
- Absolutt ikke. - Jeg må bare gå inn og fikse henne
og så kan du få meg ut før jeg blir assimilert. Det går ikke ellers.
Jeg kan se så mye.
Våkeren. Femten.
- Ja. - Ikke gjør det.
Datamaskin, dikter filen fra borgdronningen.
- 34,0488 nord... - Koordinater.
For å finne våkeren. Men det er mer.
- Når det skjer. Jeg kan nesten føle det. - Du har imponert meg.
Rios, kan du høre meg?
Raffi, mottar du dette?
Er det noen der?
- Hva i helvete har skjedd her? - Ikke noe bra.
- Du er sikker på at signalet kom herfra? - Jeg kan avlese en tricorder.
Hvorfor trengte Rios et sykehus?
Rios?
- Rios? - Hei, beklager. Vi er stengt.
Om du trenger lege, fins det en klinikk to kvartaler unna.
Nei, vi trenger ikke lege. Vi ser etter en venn. Mørkt hår, uflidd.
Ja, han var her.
Legen lappet ham sammen før grensepolitiet raidet oss.
De arresterte begge.
Beklager. Teresa er statsborger. De holder henne nok lenger enn de skal,
men de slipper henne til slutt. Dere kjenner drittsekkene.
- Ja, det føles sånn. - Men vennen deres...
Jeg håper dere finner ham før grensepolitiet gjør det umulig.
Sju, Raffi, hører dere meg?
Hører dere?
KOMM: PERSONELL
Rios, hører du meg?
Det var bare en liten mulighet. Det fins ingen releer.
Ja.
- La oss håpe at de ikke er... - Døde?
Takk, doktor.
Til auto-reparasjonen varmer opp skipet,
la oss finne et sted der vi kan tenne et bål.
Hva om noen ser La Sirena?
Føderasjonsskipene ser ut til å ha oppgraderinger.
Datamaskin, ta i bruk usynliggjøringen.
Kjære vene.
Château Picard er forlatt i denne perioden.
I nesten hundre år på dette tidspunktet.
Under andre verdenskrig, da nazistene okkuperte Frankrike,
brukte de dette huset som en operasjonsbase.
Forfedrene mine overlevde bare ved å gjemme seg i tunellene i bakken.
- Hvor dro de? - Til England.
Men slottet forble i familien.
Selv om ulike forvaltere tok hånd om det...
...vil det gå flere generasjoner før Picard-familien bor her igjen.
Maman.
Er alt i orden?
Ja da.
Jeg husker bare ting som ikke har skjedd ennå.
Maman.
Jeg hadde et mareritt.
Datamaskin, spill "Non, je ne regrette rien", andre vers.
La oss trekke pusten dypt og lytte.
Sånn, frykten er borte. Du er trygg nå, jeg er her.
Hvor er du?
Jeg er vel fortapt i fortiden. På mer enn en måte.
Agnes, vi må finne ut hva mer borgdronningen vet
om bruddet i tidslinjen. Hva mer du stjal fra sinnet hennes.
- Og jeg tror at du trenger hvile. - Å tenke er min hvile.
Du forstår ikke hvor avslappende kalkulus kan være.
Jeg tror deg på ditt ord.
Moren min pleide å spille Edith Piaf for å roe meg ned da jeg var liten.
Jeg kan bare forestille meg en liten Picard her som sier:
"Melk, sjokolade, varm."
La meg gjette. Du var den lille fyren med en enorm boksamling.
Det var meg.
- Jeg trenger en drink. - Agnes, det du trenger er hvile.
Her har vi den.
"Pinot noir." Har du tilfeldigvis en korketrekker?
Fascinerende.
Du flyttet femten kuler i kulerammen.
Du valgte det 15. bindet av leksikonet.
Og en pinot noir, 1915.
Jeg tror det praktfulle sinnet ditt prøver å fortelle oss noe.
Se på deg, Dixon Hill.
Femten.
Det må være den andre opplysningen jeg tok fra borgdronningen.
Det siste du sa før jeg koblet deg fra: "Når skifter tidslinjen?"
- Femten timer? - Det er for uspesifikt.
En dato da.
Viste skipets kronometer noensinne nøyaktig når vi landet?
Den 12. april 2024, som om vi har rett, vil si at...
Vi har tre dager til fremtiden endres ugjenkallelig.
BASERT PÅ "STAR TREK: THE NEXT GENERATION"
EUROPA-OPPDRAGET ...FRIMODIG Å DRA
Hei...
Hei! Kan du stanse det bråket?
Ja, ok. Greit!
Jeg liker bare den sangen. Ok, jeg beklager. Unnskyld.
Vi burde ventet i den andre fremtiden til vi hadde en plan istedenfor å dra tilbake.
- Vi hadde dårlig tid. - Bare... Samme det.
Raffi, du mistet noen.
- Vi skal få ham tilbake. - Det var ikke din feil at vi mistet ham.
Bare...
Transportøren bør fungere. Er du sikker på dette?
Vi må finne ut hva som forandrer tidslinjen, og vi har bare tre dager.
Når du tenker på hvor lite tid vi har, og at vi ikke har klart å nå de andre,
må vi finne våkeren.
Om dronningen har rett, er våkeren den eneste som kan hjelpe oss.
- Jeg kunne bli med. - Nei, vi trenger deg her.
Du må finne en måte å forsterke kommunikatorene på og få oss hjem.
Jeg stoler på deg, Agnes. Det gjør vi alle sammen.
- Finfint. Har du støtt på meg i en knipe? - Det har jeg faktisk.
La oss se hvor dronningens koordinater fører meg.
Greit. Jeg er glad for at en av oss er sikre.
Stakkars Agnes Jurati.
Dømt til å være vedhenget som igjen blir etterlatt.
Ikke for meg.
Du er mer enn du viser. Enn de kan se.
Smart, lur og utrolig mye grusommere enn jeg kunne forutsagt.
Bravo.
- Hvordan er jeg grusom? - Fikser meg så du kan ta det du trenger,
lar meg være her maktesløs, men våken, så jeg kan føle det.
Greit. Ha en god natt med å legge planer, eller hva nå borgdronninger gjør.
Du følte det også. Ikke sant?
Den tingen vi borg har så mange ord for.
Assimilasjon.
Samarbeid.
Forbindelse.
Niks. Sett den tilbake. Baren er stengt.
- Guinan. - Ja?
Vil du ha et råd? Gå tilbake ut av den døren,
for da slipper jeg å ha deg på samvittigheten min eller Lunas.
Luna?
Hei, Luna.
- Å nei. - Hei!
Hei, jenta mi.
Bli.
Flink jente.
Unnskyld meg, jeg trodde Ten Forward alltid var åpen.
Er du her for å drikke, er du for sen. Om det er for å stjele, er du for tidlig.
Vi stenger i dag.
- Stenger for... - Alltid!
Nå holder det. Ut!
Du er mye eldre enn de vanlige tyvene. Ikke vant til å være pensjonist ennå?
Tro meg, jeg prøver.
Men det viste seg at middagslurer og puslespill var for tregt for meg.
Guinan, jeg fikk beskjed om å komme hit.
Og jeg tror... Jeg håper at du kan hjelpe meg.
Jeg kjenner deg ikke. Jeg vil ikke kjenne deg.
- Ja... - Og jeg hjelper ikke.
Det er noe veldig viktig jeg må fortelle deg,
og du vet hvor verdifullt det kan være å lytte som el-aurianer.
Hvem i helvete er du, gammern?
"Krystallball"? Er det et kunstnernavn?
Cristóbal. Han ble arrestert sammen med en lege.
- Kan du ikke finne ham? - Se her.
Jeg har de som kommer inn, de som er for mange, de som skal overføres.
Vennen din er ikke i systemet ennå.
- Hvor er han da? - Mottaket? Jeg aner ikke.
Pokker ta! Du er politi her i byen, hva? Hvorfor skulle jeg være her ellers?
Vennen min ble tatt av grensepolitiet.
Du må vite noe. Dere kan ikke bare kidnappe folk.
Vi skal forlate ditt personlige rom og vente der borte. Du gjør en flott jobb.
- Takk for at du tjener allmennheten. - Jeg hater alt sammen.
Men du skjuler det så godt.
Et lite råd. Politiet i LA har ikke grensepolitiets arrestanter i sitt system.
Dere må til grensepolitiet.
Dere er på feil sted. Ikke at det spiller noen rolle
for om dere ikke finner "krystallball" før han blir overført, er han borte.
Uten rettsak eller papirer.
ID-NR. DEPORTASJON
Jeg sverger troskap til flagget.
Må du sverge troskap? Det er voldsomt.
Du. Jeg trenger navnet ditt på overføringspapirene.
- Jeg har et bussete i ditt navn. - Du mener utvisningspapirene.
- Jeg har rett til en advokat. - Bare skriv under.
- Ser du på meg, din dritt? - Hva i helvete feiler det dere?
Få deg et skilt og en uniform, og så kan du behandle folk sånn...
Kom igjen.
Hvorfor gjør fortiden så vondt?
Om den andre går ut av ledd, må du betale.
- Går det bra med deg? - Ja, din galning.
Hvorfor løp du ikke?
Jeg gjorde det. Jeg valgte bare å løpe tilbake igjen.
Godt jobbet.
Jeg prøver å løse gåten om du er modig eller dum.
Om du finner det ut, kan du ringe min avdøde mor?
Hvem er du, Cristóbal?
Jeg er bare en barmhjertig samaritan på gjennomreise.
Så lenge jeg har levd på denne planeten, kan jeg telle på én hånd
de gangene jeg har blitt kalt el-aurianer.
Hvem er du? Hvor er du fra?
- Frankrike. - Nei.
Ikke bare Frankrike.
De som kommer hit og vet hvor jeg er fra,
de er ikke fra noe sted i nærheten. Når vi snakker om planeter.
For en vakker jente.
Flink jente.
- Hun liker vanligvis ikke fremmede. - Fordi hun vet at jeg ikke er en trussel.
Samme det.
Bli eller gå. Jeg stenger for godt uansett.
Det faktumet at du skal dra
det øyeblikket jeg finner deg, beviser at jeg har kommet til riktig sted.
Jeg har fått beskjed om at jeg har tre dager på å avholde
noe svært kritisk fra å skje.
Lykke til med det.
Jeg fikk koordinatene hit for å finne en våker.
Jeg mistenker at jeg har funnet en.
- Jeg er ikke... - Guinan?
Er jeg for tidlig?
Luna...
Kom igjen nå, jenta mi.
Bli med onkel Dale hjem, nå. Han skal ta godt vare på deg.
Kom hit, jenta mi.
Kom igjen, nå.
Dette stedet er utrolig stressende.
Du vet at de faktisk dreper planeten?
Sannheten er det du vil at den skal være. Fakta er ikke engang fakta mer.
Noen få mennesker har nok ressurser til å løse alles problemer, men de vil ikke.
Fordi deres største frykt er å ha mindre.
De har én ørliten kule i hele galaksen,
og alt denne arten vil gjøre, er å slåss.
Jeg har gitt dem nok tid.
Det er ikke for sent.
"Det er ikke for sent. Problemet er ikke tid."
Det er ikke for sent. Problemet er ikke tid.
- Det er deg. - "Det er deg."
Det er ikke for sent.
Det du opplever, skjer fordi jeg gjentar ord for deg
som du vil si til meg i fremtiden.
Du fortalte meg om det en gang for mange morgendager siden.
- Det kalles af... et eller annet. - Af-kelt. Tidssyke.
En sykdom bare el-aurianer får, som oppstår når tidslinjen har blitt påvirket.
Det spiller ingen rolle for meg. Når jeg drar, blir jeg frisk.
Avstand gir ikke noen beskyttelse mot tid.
Dette som er galt, må rettes opp. Noe bare du...
...kan hjelpe meg å gjøre.
- Hva gjør vi? - Finner Rios.
På parkeringsplassen?
Vi må finne ut hvor folk som ham forsvinner.
Så vi følger sporet av lidelse som brødsmuler.
Ok, bare så jeg skjønner det, foreslår du
at vi stjeler et kjøretøy fra dem som har som jobb å straffeforfølge tyveri?
Vi må finne Rios og gå tilbake til å reparere tidslinjen.
Min idé er å stjele datamaskinen inni den.
- Bedre? - Ikke bedre.
Ikke bedre! Raffi, hva skjedde med "ingen phasere"?
Jeg aner ikke hvordan den havnet her.
Ok, akkurat nå sitter hjernen din i knyttnevene dine.
Vi hjelper ikke Rios om vi også er sperret inne.
Men du kommer ikke langt uten strøm, hva?
Det kan du, men du kunne ikke låse opp døren?
- Jo, men dette var mye morsommere. - Fyren sa at Rios ikke var i det systemet.
Systemer er forbundet i det 21. århundret. Litt navigering, og du skal få:
toll og immigrasjon. Det vi vil ha, er arrestasjoner.
Vi ser etter en mannlig latinamerikaner, kvinnelig latinamerikaner.
Herregud, det er så mange.
Hva skjedde der?
Pokker ta. Raffi!
- Kom igjen! - Ja da, jeg har det.
Grensepolitiet sender folkene til et senter
førti kilometer nordvestover. Musiker til Sirena, hører du meg?
- Picard... - Jeg tror vi har fastslått
at kommunikatorer ikke virker over store avstander her.
Raffi, er det deg? Jeg er her.
- Er Picard med deg? - Nei, vi skal få fatt i Rios.
Er ikke Rios der?
Han sitter i varetekt på et sted kalt Castaic.
- Så ting går bra. - Jeg sender deg koordinatene.
- Vi trenger hjelp med å komme dit. - Jeg skrur på transportøren.
SYSTEMFEIL
Systemet er nede igjen. Det er i selvreparasjonsmodus.
- Jeg trenger litt tid. - Det har vi ikke.
- Hvor er Picard? - Vet ikke, og jeg får ikke kontakt
selv med sterkere kommunikatorer.
Ok, vi følger etter Rios på gamlemåten. Ta det på. Klikk det på plass.
- Skal jeg kjøre? - Har du en bedre idé?
Hva? Du kan styre et stjerneskip, men kan ikke kjøre...
Greit.
Du klarer deg fint, ja da. Bare ta det rolig. Helt rolig.
Ikke tiltrekk så mye oppmerksomhet.
- Ok, ingen legger merke til det. - Hva? Du ville ut, vi er ute.
Enveiskjørt!
Alle enheter, et stjålet politikjøretøy er på vei nordover på Adam Street.
Vi får ikke fatt i Rios om vi blir drept på veien.
Rolig. Denne greia er antikvarisk.
Nå tuller du, Castaic er en time unna.
- Jurati, gi meg noen gode nyheter. - Jeg jobber med det. Jeg lover.
Sju, bare kjør rundt dem.
- Tror du ikke jeg prøver? - Bussen var raskere.
Kanskje du bør gå tilbake til den.
Lastebil.
Lastebil!
Kjør tilbake den veien.
Hva om du kjører, og jeg leser kartet? Hva?
Vet dere hva? Dere må jobbe med kommunikasjonen.
- Det er en hjørnestein... - Jurati!
- Se, nå er dere samkjørte. - Bare få i gang transportøren.
Selv om du ikke kan få oss til Castaic, må vi ut når vi finner Rios.
- Jeg trenger virkelig mer tid. - Hvor mye?
- En dag. - En dag? Vi har knapt en time.
Å, Agnes...
Vent. Det er en som kan hjelpe oss.
La meg se om jeg skjønner.
Du er fra et hemmelig år i fremtiden, men tiden har blitt endret.
Så nå er en fremtid ok, mens den andre er helvete på jorden.
Ja.
Og du kan komme med alt det der, men ikke si navnet ditt?
Om jeg sier mer, kan jeg sette din vei i fare.
Du kunne tenkt på det før du begynte å plage meg i baren.
Beklager. Jeg hadde ikke noe valg.
Uansett hva du passer på som du er i ferd med å oppgi,
er det avgjørende for menneskets fremtid.
Jeg er ikke en våker. Og menneskene?
21. GATE MISJON GAVEMOTTAK
Menneskeheten vil endre seg. Du må være tålmodig.
Vet du hvem som har råd til å være tålmodig her?
En som ser ut som deg, ikke som meg.
Denne verdenen hadde et større potensial enn jeg forestilte meg.
Det er flott. Du kan bare sett dem på bordet. Takk.
Men hatet her? Det slutter aldri. Det bytter bare klær.
Dette århundret tok av seg hetta og tok på seg dress.
Du sier at ting vil endre seg? Det skjer for langsomt og koster for mye.
Og å måtte se på det gjør vondt.
De mørkeste tidspunktene i historien kan være et veiskille.
- Det fins fortsatt noe godt her. - Tro meg. Den veien skiller seg ikke nå.
Og jeg har vært på planeten mye lenger enn deg.
Hvorfor ikke noen få dager til?
Bli. Hjelp meg med å forstå hva som har endret seg i denne tidslinjen.
Jeg lot ikke være å sove i seks år under studiene så jeg kunne se naboene mine dø
- fordi de er redde for å dra på sykehuset. - Derfor startet du klinikken?
Nei, fordi jeg er en kontrollfrik.
- Der jeg er fra, ville du vært en helt. - Å ja?
Hvor er det?
- Vet du engang hva som vil skje med deg? - Nei.
- Gjør du? - Nei.
Jeg er ikke sikker. Det er andre gang jeg er her. Jeg hater å være her.
Jeg har en sunn frykt for autoriteter.
Ikke når det er til hinder for å hjelpe folk.
Ren egoisme. Jeg trenger at folk trenger meg.
- Hvordan er hånden? - Du er flink.
- Brukte han taseren på deg? - Ja.
- Ansikt som en ferengi. - Hva i helvete er en ferengi?
Teresa Ramirez. Papirene er her. Det står en Uber og venter.
- Jeg vil gjerne hjelpe... - Nei, gå.
- Du har gjort nok allerede. Takk. - Om du noensinne trenger noe...
Ikke gråt, Juan.
Du har flaks. Jeg har en plass til deg på den bussen.
Hvis du da ikke har bestemt deg for å oppgi navnet ditt
og bevis på at du er en statsborger.
Greit. Navnet mitt er Cristóbal Rios
Du kan kalle meg Chris, Rios, begge deler er greit.
Yrke?
Kaptein på USS Stargazer.
Du kjenner det ikke. Det er et romskip fra 2400.
Oppdraget mitt er å utforske nye verdener, liv og sivilisasjoner,
men i stedet sitter jeg fast i en primitiv fortid
og prøver å korrigere tidslinjen, så jeg kan...
Med hvem? En lurvete gjeng med utskudd,
inkludert en kybernetisk dronning som er med bare for å utslette menneskeheten
med sin gamle kompis, en sur admiral, som nå, om jeg skjønner det riktig,
er en robot av kjøtt og blod.
Jeg er ikke sikker for ingen kan forklare det for meg.
Ta til høyre her, tror jeg.
Jeg vil si at jeg ikke er den verste sjåføren her.
- Hva betyr gult lys? - Kjør fortere.
Nei, rødt betyr stopp!
Stopp!
Hold opp. Det er din skyld om jeg dreper noen.
Kanskje du kunne la være å sikte på dem?
Nå begynner du å få det til.
SIKKERHETSDEPARTEMENTET
Skynd deg.
Fortsett fremover.
Sett deg.
Jeg beklager å måtte si at endestasjonen
vil bety enden på det livet du kjenner. Adios, kaptein.
Alt er sikret. Transporterer...
Agnes P. Jurati.
Du gløder som en kvinne med mange spørsmål, men uten tid til å stille dem.
Et stort antall systemer er fortsatt nede etter vår...
Sammenfletting?
Noen av systemene justeres for langsomt.
Hvilke systemer er viktigst? Fremdrift? Usynliggjøring
Jeg vet at du lyttet. Jeg trenger transportørene.
- Usynliggjøring er uviktig nå. - Sier hun som ikke vil møte blikket mitt
av redsel for å bli sett.
Å være synlig og likevel uredd. Det fins mye styrke i det.
Det hjelper sikkert å ha en hær bak seg.
Det er slik du får hæren til å følge deg, kjære.
Slik du lærer koret å synge.
- Når det gjelder transportørene... - Ikke vær høflig og beskjeden.
Overbevis meg.
Vennene mine er i trøbbel. Transportørene må fungere ordentlig,
og du kan tenke raskere enn jeg kan skrive. Kan jeg stole på din hjelp?
Vokt deg for arten som ikke har kvittet seg med det ordet.
- De trygler simpelthen om å bli erobret. - "Hjelp"?
"Stole på."
Det er en rar ting å si til noen du vil at skal stole på deg.
Men mer troverdig enn om jeg sa at du kunne det.
"Forræderi" er bare et anagram for "stol på meg".
- Det er ikke engang... - Herregud, poesi, kjære.
Stil. Du er den mest fargerike påfuglen, men likevel så redd for å stikke deg ut.
Og det, kjære Agnes, er grunnen til at du så ofte er alene.
Vil du snakke om å være alene? Se på deg. Du er atskilt fra kuben.
Du prøver å ha en samtale med meg bare for å ha noen å prate med.
Om vennene mine krasjer eller blir tatt, hvor pratsom tror du jeg blir da?
Hva får jeg om jeg hjelper deg nå?
Meg.
Mange av tankene dine flyter rundt i hodet mitt etter, du vet...
Du hater å være alene like mye som meg. Så, hva sier du?
Du og jeg deler triste historier innimellom katastrofene?
Helvete? Rios' fil ble oppdater. De flytter ham.
Hva? Hvor?
Til fristedsområdet ved grensen.
De får ham til å forsvinne. Om vi mister ham nå...
Jeg vet det. Pokker ta. Hold deg fast.
Jeg har funnet ham. Han er på politiets overføringsbuss nummer 735.
GPS-transponderen sier at han er på motorvei 14... Å nei!
Jurati, politiet er overalt. Fortell meg at transportøren virker.
Ja, vi er nesten klare. Ikke dårlig, hva? Gikk bare rett over...
Konsentrer deg. Vi har ikke tid. Jeg sender deg koordinatene.
- Send oss dit nå. - Ok, bare et øyeblikk. De kommer...
Sju, kan du kjøpe oss litt tid?
Ok. Jeg skal be deg om å gjøre noe fornuftsstridig.
Du må tråkke på bremsen.
- Hva? - Myndighetene er rett bak oss.
Sju, stol på meg.
Kom ut av bilen!
Kom ut nå!
- Kom ut nå! - Vi trenger forsterkninger på Broadway.
Alle andre enheter, steng av 11. og Avenue.
- Oppfattet. Stenger hele 12. - Setter opp sperringer.
Beklager, transportøren takler ikke bevegelige mål.
Er dere i live? Fortell meg at dere lever.
Vi lever, tror jeg.
Jeg har bussens GPS.
Rios kommer fort.
- Så vi kaprer den. - Midt på lyse dagen.
- Uten sommerfugler. - Uten at vi blir drept.
Eller Rios eller noen andre.
Akkurat.
Vær så god.
- Agnes? - Jeg begrenset adgangen din igjen.
Agnes?
Agnes!
Da var gavene ferdige, noe som betyr at jeg også er det.
Farvel, gammern.
Vent, Guinan.
- Om tre dager... - Ødelegges fremtiden. Oppfattet.
Men jeg involverer meg ikke. Jeg lytter.
Men du må vite noe. De sendte meg til deg.
Jeg er ikke våkeren din!
Jeg håper du finner det du ser etter.
Det er ikke meg.
Jeg heter Jean-Luc Picard.
Fire hundre år fra nå vil du være min eldste og beste venn.
- Picard, hva? - Ja.
Helvete. Sett deg inn!
Du ser etter en overvåker, også kjent som en våker.
De fins overalt i galaksen, og er utpekt til å beskytte visse personers skjebner.
Utpekt av hvem? Og hva mener du med "skjebne"?
Alt er veldig vagt. De er ikke glade i å forklare ting.
De ser seg selv som en slags skytsengler. Ydmykhet er ikke et problem de har.
Uansett, jeg kan ordne et møte ansikt til ansikt. På en måte.
Hva mener du med "på en måte"?
La oss bare si at jeg mistenker at hun veldig gjerne vil møte deg.
- Takk. - Ikke takk meg ennå.
Tro meg. Hun er fæl.
Våkere kan være defensive angående oppgaven sin.
Bare vær ærlig mot henne.
- Hun er utålmodig og utrolig treffsikker. - Greit.
Hun vet det om du lyver eller skjuler noe.
Da stiller du deg i et dårlig lys, og meg også.
Om du ikke er ekte, biter hun av deg øyelokkene.
Så hyggelig.
Jeg tok denne fra deg. Jeg trodde det var et våpen.
- Den pep et par ganger. - Takk.
Det er best at du stikker.
- Er dette våkeren? - Nei.
Kanskje du ikke hørte meg, Guinan.
Jeg skal si det igjen. Du har ti sekunder på å komme deg vekk
før jeg mister kontrollen over behovet for å sparke deg i trynet.
Det mener hun.
Vi ses en gang.
Han ser etter en våker. Jeg tror du vil høre hva han har å si.
Guinan, ikke dra fra jorden ennå.
Jeg vet at du er ferdig med å lytte, men du er ikke ferdig med menneskeheten.
Forandringer skjer alltid senere enn vi syns at de burde det.
Bli med meg.
Hvor mye lenger?
Kommunikatoren.
Jeg kan se signalet. Så ikke lat som du ikke har den.
- Uten denne er jeg strandet her. - Det blåser jeg i.
Behold den. Men ta ut energicellen, ellers er vi ferdige.
Bra.
Hvorfor gjør du det? Hva er dette skuespillet?
I tilfelle noen følger etter.
- Hvor fører du meg? - Til meg, selvsagt. Mitt virkelige jeg.
Denne kroppen er en midlertidig vert.
Det er vel opplagt nå at ingen følger etter meg.
Vent her.
Unnskyld, er du en venn av Guinan?
Absolutt ikke.
Laris.
VIL 2024 FÅ LIV I UTFORSKINGEN AV ROMMET IGJEN?
Du klarer det ikke, og det vet du.
Ja da. Du spilte spillet en stund.
Da ingenting sto på spill.
DEN BLEKE SØNNEN
Da den eneste utfordringen var å lure alle til å tro at du var modig nok.
Men nå er det virkelig, og redselen kveler deg.
Tja, her er sannheten.
Du klarer det ikke.
Folk kommer til å dø.
Og nå er frykten, tvilen, den høyeste stemmen i hodet ditt.
Det var uventet og svært uheldig.
Tekst: S. Marum