Tidligere...
Hva i helvete er det?
En ukjent enhet ønsker å bli med i Føderasjonen,
og vil bare snakke med deg.
Picard.
Energien øker over hele linjen. Noe kommer gjennom.
Ja, admiral. Det skipet er borg.
Dette er nytt.
- Hun assimilerer skipet. - Ikke bare vårt, hele flåten.
Aktiver selvødeleggelsessekvensen! Picard, null, null, null, ødeleggelse, null.
Mon capitaine.
Du er litt eldre enn jeg forestilte meg. La meg ta deg igjen.
Q.
- Hvor er Stargazer og mannskapet hennes? - Jeg grep inn.
Q dro tilbake i tiden og forandret nåtiden.
God utslettelsesdag, kjære.
Jeg er president for et fremmedfiendtlig, autoritært regime.
Og gift.
- Hva gjorde Q i fortiden? - En enkelt forandring.
Hva var det? Når var det?
2024 i Los Angeles. Det er noen der som kan hjelpe til.
En Våker.
Om vi vil redde fremtiden, må vi reparere fortiden.
- Hva gjør vi? - En gravitasjonsslynge,
et warp for å skape en tidsspalte.
Kirks Enterprise gjorde det mer enn én gang.
- Men de hadde Spock. - Og vi har henne.
- Hva gjør du? - Vi trenger henne til å dra tilbake i tid.
- Tidsreiser gjør meg ikke gladere. - Vi er oppdaget.
- Skip på kollisjonskurs. - Rios!
- Nei! - Elnor!
Kast fra dere phaserne, alle sammen. Nå!
Var ikke en trygg galakse en menneskelig galakse? Hvorfor er du redd?
Du skulle sett hva den der gjorde med vaktlaget mitt.
Hvordan våger du? Du forstyrrer en hemmeligstemplet operasjon.
Jeg beordrer dere til å senke våpnene.
Eller så skjer hva, kjære? Jeg hadde mine tvil.
Etter hvert som dagen gikk så jeg ikke lenger min Annika.
Jeg så en fremmed med hennes ansikt. Og en annen med generalens maske.
Du gjør en alvorlig feil.
Gjør jeg det? Fortell meg, hva er mitt fulle navn?
- Ikke rør henne! - Gå unna!
Hvem er du?
Elnor!
- Alt skal gå bra. - Kom igjen.
- Unnskyld at jeg ikke kunne hjelpe deg. - Nei da.
Vi må dra. Raffi, få ham til sykestua. Rios, få oss vekk fra dette stedet.
Ingen medisinsk tricorder.
Ikke engang et førstehjelpsskrin! Jeg finner ingenting!
Dermalineputer. De stanser blødningen til huden kan regenereres!
- Jeg trenger mer hjelp her! - Gå.
Jeg klarer det. Alt skal gå bra med deg, ok?
- Innkommende. - Hvordan går det med ham?
Dette er det eneste livet du forstår.
Skal vi se hva annet som har gått tapt i kjølvannet av din redsel?
Q...
Hvor mye lenger, doktor?
En warp-gravitasjonsslynge gjennom en solstorm er kinkig.
- Jeg vil ikke høre... - Fortere!
Det.
Sju, sikt mot det fremste skipet. Styrbord nacelle.
- Målet er siktet inn. - Vent.
Fyr!
Godt skudd.
De jævlene kommer fortsatt!
Det var så vidt.
- Skjoldstyrken er på 44 %. - Vent.
La meg.
Beregner temporal bane.
Starter strålingsutbrudd med takyon-splinter.
Nøytraliserer trusler.
Hva i...
Admiral? Jeg har ikke lenger kontroll over skipet.
Beveg deg bakover for å gå fremover.
Knus for å reparere.
Fortiden er nå.
Hun har tatt oss til warp.
Warp seks. Sju, nå.
Warp åtte!
Warp ni!
Jeg har deg.
- Ikke gi opp, det går bra. - Ni komma to.
Ni komma ni.
BASERT PÅ "STAR TREK: THE NEXT GENERATION"
Klarte vi det?
Kronometeret er ødelagt. Ikke lett å vite. Se etter ledetråder.
- Ingen månekoloni. - Forurensning fra fossilt brennstoff,
tidlig ozonsvikt, ikke noe radioaktivt nedfall.
Vi er tett på tidspunktet vi ville til.
Velkommen til jorden i det 21. århundre.
- Navigasjonen virker ikke. - Skjoldene er nede.
Vi er fanget av gravitasjonen. Jeg kan ikke stanse.
Jeg mister strøm overalt.
- Omdiriger eksplosjonsskjoldkontrollen. - Fremre skjold reagerer ikke.
Jeg er låst ute av mitt eget skip!
Omdirigerer reserverkraft for å utløse gjenopprettelsesprotokollen.
- Vi kan få noe manuell kontroll. - Jeg har 37 % navigasjonskontroll.
- Er det nok til å lande? - Snarere en planlagt styrt.
I Los Angeles? Vi kan ikke styrte med et skip i en av periodens største byer.
- Har du en bedre idé? - Ja, gi meg kontroll over navigasjonen.
GEOGRAFISKE KOORDINATER
Hvor tar du oss?
Hjem.
Status?
- Klarte alle seg? - Jeg tror det.
Dette kan ikke stemme. Både primær- og reservestrømmen tømmes.
Undersøker!
Vi trenger strøm i sykestua. Nå!
Biosengen er det eneste som holder Elnor i live, for pokker!
- Jeg er sterkere enn du tror. - Å ja?
- Bevis det. - Kan ikke. Jeg er opptatt med organene...
Var det din første spøk?
Vi trenger strøm!
Vent, Raffi! Jeg lover at vi jobber med det.
- Dronningen omdirigerer strømmen. - Tidswarpet må ha tømt henne.
- Hun suger opp strøm for å redde livet. - Vi har ingenting der oppe!
Steng henne ned.
- Steng henne ned! - Vi må koble henne fra.
Den sitter fast.
- Glem det, dette tar for lang tid. - Nei, vi trenger henne i live.
Medaljongen min. Nonnene ga meg den.
- Finn den for meg. Den er i lommen min. - Ok.
Det er en trøst å vite at jeg fikk den, selv i denne virkeligheten.
Den er nydelig.
- "Nå er det eneste øyeblikket." - "Nå er det eneste øyeblikket."
Om vi svikter her, svikter vi Elnor...
...og alle i vår hjemmeverden.
Derfor, på tross av at det går imot hver eneste impuls vi har,
må vi komme oss videre. Vi må reparere tidslinjen.
- Vi må... - Du burde latt Rios drepe henne.
Dronningen er den eneste forbindelsen vi har til tidsspalten.
- Og vi er hjelpeløse til hun kommer seg. - Nå tuller du.
Vil du vente her og pleie henne til hun blir frisk?
- Raffi, jeg vet hva du føler... - Det kan jeg love deg at du ikke gjør.
For det jeg føler akkurat nå er en intens, skarp...
...skuffelse over ledelsen.
La oss bare et øyeblikk se bort fra at vi valgte borgdronningen fremfor Elnor.
Hvorfor er hele historien forandret?
På grunn av Q.
I mange tiår har du spilt spill med det Q er.
Å nei? For det er hva dere to gjør, ikke sant?
Dere duellerer. Dere kødder med folks liv for moro skyld.
Nei, Raffi. Det er hva han gjør.
Dronningen sier at det er noen som kan hjelpe oss
på dette tidspunktet her i Los Angeles. Hun kalte denne personen en "Våker".
Om vi finner vedkommende, kan vi stanset marerittet...
- Hva kaller de det, Konføderasjonen? - Vil det bringe Elnor tilbake?
Det er umulig å avgjøre om vi eksisterer utenfor en temporal årsakssløyfe...
Jurati. Kommer Elnor tilbake om vi reparerer tiden?
Jeg vet ikke.
Jeg satser på "han kommer tilbake". Og jeg vil ikke vente på den greia.
Om Våkeren er den eneste ledetråden,
er den nok en fremmed art som ikke hører til her,
som bruker teknologi og etterlater et underromssignal, som vil si...
- At vi kan spore den opp. - Den vil kanskje ikke finnes.
Det gir jeg blaffen i. Jeg skal finne den.
Hun er for emosjonell. Altfor mye kan gå galt.
- Jeg blir med henne. - Jeg også.
Du kan ikke ta med den.
- Denne? - Ja.
- Hvorfor ikke? - Vi er 400 år tilbake i tiden.
Du må passe deg for sommerfugler. Mister du den, ødelegger ikke bare Q tidslinjen.
- Jeg er forsiktig. - Nei
Du er som en unge som må ha en snor i vottene sine. Poenget er...
- Ingen phasere. - Det er mer enn det.
Ikke tiltrekk dere oppmerksomhet.
Ingen sykehus, myndigheter eller kontrollstasjoner.
Alt som kan skanne dere, kan finne ID-implantatene
og vaksinebrikkene fra en fremtid som ikke fins.
Jeg skjønner.
Admiral.
Mens dere leter, skal doktor Jurati og jeg prøve å få liv i borgdronningen.
Er du sikker på at du vil gjøre det?
Bare hun kan fortelle oss hvorfor vi trenger Våkeren
og kanskje gi oss en plassering.
Altså, vekke en dronning som kan drepe oss alle, sende fra et skip uten strøm
og finne en Våker som kanskje ikke fins.
Akkurat, Rios.
La oss sette i gang.
Ja vel.
Hun er fortsatt der inne. Ingen aktivitet i det retikulære aktiveringssystemet,
men dette er kommunikasjonssenteret.
Hun prøver å snakke, men klarer ikke å våkne.
Da jeg var Locutus, da jeg var et borgmedlem,
snakket de sjelden på en hørbar måte.
Men en tanke ble umiddelbart delt med alle borgene.
- Kanskje... - Hun snakker.
Men ingen hører det fordi hun ikke er forbundet med noen.
Jeg kan hente strøm fra klimaanlegget og bruke skipet som forbindelsesledd.
Reparere henne nok til å få henne ut av gjenopprettingsmodusen.
Det burde ha gitt meg tilgang til kjernen, selvet hennes, men jeg kommer ikke inn.
Hadde du tilgang da du var del av Kollektivet?
Ja. Jeg følte en intens eufori,
men ikke at jeg selv eksisterte.
- Bare hun. - Så i teorien
kunne du reparert henne innenfra som Locutus.
Nei, hun kjenner sinnet mitt.
Total assimilasjon kan ta mange timer for en nykommer.
- Men hun vil ta meg på noen sekunder. - Men ikke meg.
- Å nei. - Hun kjenner meg ikke
og fungerer bare på 8 % Hvor euforisk kan 8 % være?
Jeg må bare inn, fikse henne, og du får meg ut før jeg er assimilert.
Jeg kan få strømmen tilbake til skipet og få orden på henne.
Du sa det selv. Vi trenger henne for å vite hva vi må gjøre her.
Det går ikke uten henne.
Nei.
Jeg klarte å omdirigere strøm til transportørene,
men for øyeblikket er de ikke helt på beregningsnivået.
Jeg tror det tekniske uttrykket er "ræva".
Men vi bør ha nok strøm til en enveisbillett.
Vi kunne trengt den tidligere.
Rotasjonskompensasjonen stemmer ikke.
- Vi bør lande nær hverandre... - Vi drar om ti.
- Ro deg ned. Vi vet ikke hvor vi skal. - Markridge industritårn.
Jeg undersøkte. I 2024 er det det høyeste punktet i Los Angeles.
Vi kan skanne etter fremmede signaler derfra.
Se etter alt som stemmer med perioden.
- Ser jeg ut som en fascistisk jævel nå? - Fascistisk, nei. Jævel...
Det har du rett i. Jeg skal undersøke transportøren.
Fra Jurati. Hun kan bruke dem til å få oss tilbake.
- Raff... - Vi kan holde kontakt lokalt,
men uten en underromsoverføring, ikke med skipet.
- Du har mistet en... - Tricorderen er
- kalibrert til å finne avvik. - Om du vil prate...
Det jeg vil, er å prøve å finne ut hvordan vi fikser tidslinjen
og ikke prate om hvordan det føltes å se ham dø.
Det er bare en delvis assimilasjon.
Det er fortsatt ikke anbefalt å dra halvveis til helvete.
Men jeg vil ha deg. Bevisstheten vil jobbe med å reparere henne.
Underbevisstheten, frykten, følelsene, alt borgene ikke trenger,
vil bli her hos deg.
- Så, beklager på forhånd. - Agnes, det er for mange farer...
Så lenge en del av meg er atskilt, er jeg meg.
Du kan overvåke reparasjonene på skjermen der oppe.
Når den når 100 %, nøkker du meg ut.
Jo lenger du er i henne, desto sterkere blir hun.
Begynner jeg å gli vekk, trekker du bare røret ut. Prosedyren stanser.
Hvordan vet jeg at du er i trøbbel?
Du vil snakke med underbevisstheten min. Om noe går galt, vil du høre det først.
Det, og hvor mye jeg savner katten min fra barneskolen.
Lykke til, alle sammen.
Husk, dere er her for å finne Våkeren, men vær forsiktige.
Ikke bland dere inn i noe.
Alt vi gjør her, får konsekvenser.
Jeg skal få dere så tett på Markridge tårn som jeg kan. Ha det, folkens.
- Da er det vel min tur. - Ja.
- Agnes, jeg... - Det kommer til å gå bra.
Jeg vet at du vil ta vare på...
NERVENETTFUNKSJON
Er du en superhelt?
Kan du holde det hemmelig?
- Hva skjedde? - Aner ikke.
Jeg fant ham sånn på fortauet. Ingen ID. Ville ikke til politiet eller legevakten.
Dere tar dere av sånt, ikke sant?
Ikke noe sykehus. Vær så snill.
DE NYE INTERPLANETARISKE OPPDAGERNE ...FRIMODIG Å DRA...
Sju? Rios, kan dere høre meg?
Lommeboken din. Nå.
Penger, greit. Ok. Ja... Nei.
- Men, jøss. - Jeg kommer til å skade deg.
Seriøst? Vi kom nå nettopp, og du finner allerede venner.
Jeg kan ikke se at du bidrar til apokalypsefondet.
Og han startet.
En praktfull ambassadør mot en bakgrunn der håp møter håpløshet.
2024, du er fantastisk.
Jeg har aldri forstått
hvordan et samfunn kunne eksistere med så mange selvmotsigelser
og ikke bryte sammen tidligere.
Hvorfor ser du så avslappet ut?
- Det er du aldri. - Vi må finne Rios.
Jeg klarte å spore opp merket ditt, men ikke hans.
Han er nok allerede på vei. Kom.
Jeg stoler ikke på at Picard vekker Hennes Høyhet.
Agnes...
- ...kan du høre meg? - Picard. Så mange varme følelser.
Beundring, respekt. Av og til vil jeg være ulydig mot deg, bare for å trosse deg.
- Fordi jeg ønsker at du var faren min. - Vi kaster oss rett uti det, ser jeg.
Jeg ser på henne. Hun ser på meg.
Ja, hun har funnet humorrommet.
Bank bank. Glem det. Bare fullt av speil til nyttige avledningsmanøvrer.
Dronningen beveger seg gjennom sinnet ditt.
Du kan kjempe imot.
Jeg kan kjenne at hun titter inn gjennom døråpningene. Det skramler.
Først er hun bare en observatør,
men mens du prøver å finne kontrollsentrene hennes,
- ser hun etter en vei inn i... - Følelsene mine.
Hun har funnet sinne.
Uansett hva slags følelser hun tar tak i, er det fullstendig...
Normalt? Fortell meg om det normale, din pretensiøse kødd?
Fortell om siste gang du følte noe.
Du later som du føler, for å slippe å føle,
så det må være fælt å føle det du...
Nytt rom.
Hun rister i sorgdøren.
Jeg hater dette. Mørkt. Hva om jeg...
- Hva om jeg aldri kommer ut? - Det gjør du.
Jeg er så alene.
Og av og til er det bare for mye.
For tungt å presse seg gjennom. Og da dukker det opp en tanke.
Jeg kunne bare slutte å prøve. Jeg kunne legge meg ned.
Slutte å slåss, la det ta meg.
- Som å sove livet av seg. - Bli hos meg.
Det kan jeg ikke.
Jeg finner ikke veien tilbake. Hun er sterkere nå. Observerer ikke bare.
Hør på stemmen min. Hold fast på deg selv, Agnes.
Jeg er Agnes. Jeg er...
Underrutine svikter. Uvelkomment nærvær oppdaget.
- Slett. Assimiler. - Agnes. Husk at du er der av en grunn.
Du skal vekke dronningen.
Ikke slipp taket på deg selv ellers blir du assimilert. Agnes.
- Agnes, bli hos meg. - Jo mer jeg reparerer, desto sterkere...
Blir vi.
Locutus, det er lenge siden jeg har følt noe så intenst
- som lengselen til denne her. - Picard, jeg er der nesten.
- Jeg får deg ut. - Nei, jeg ser så mye.
Våkeren. Femten.
- Ja... - Ikke.
Hvem sin hånd er det?
- Min. - Min.
- Min! - Min!
Kom. Jo høyere vi kommer, jo mer kan jeg forsterke signalet.
Hei! Dere to kan ikke være her. Det er ikke åpent for publikum.
Beklager. Kjæresten min og jeg ville fange opp et inntrykk.
- Ta et bilde, mener hun. - Akkurat, og...
Du hadde en kollega, høy, rund...
- Kevin? - Ja! Kevin!
Han lot oss gå opp dit på vår første date, og vi har forlovet oss.
- Vi ville gjenskape cellefotografiet. - Som bare kalles et bilde.
Og du ser ut til å ha makt og autoritet nok til å bryte en regel.
Du kan ikke la Kevin være artigere enn deg.
Det er han ikke.
- Vær raske. - Takk.
- Fremmede liker meg vanligvis ikke. - Du og 2024 burde skaffe dere et rom.
- Du ser tøffere ut. - Jeg kan ta vare på meg selv.
Om jeg bare kan få noen forsyninger, skal jeg...
- Skal jeg komme meg av gårde. - Å ja?
Tror du at du kan gå ut herfra? Vis meg det.
Greit. Da gjør jeg det.
Jeg går ut herfra.
Gjør jeg det?
Vet du, når rommet snurrer, og du ikke gjør det?
Det betyr at du har en hjernerystelse. Men jeg er ikke lege.
- Hva? - Jeg tuller. Jeg er lege.
Den vitsen virker aldri.
- Jeg må virkelig gå. - Slapp av. Jeg skal ikke be om penger.
Og jeg skal ikke anmelde deg. Men om du vil bli klassisk gitarist,
må jeg orden hånden din. Den er ute av ledd.
- Jeg sa ikke noe om klassisk gitar. - Nei, men du burde begynne med det.
Du gir meg den følelsen. Jeg har alltid rett om folk.
- Hva slags sted er dette? - Klinikken min.
Vi prøver å hjelpe pasienter uten å blakke dem.
Av og til hjelper vi dem som unngår sykehus, politiet og papirer.
Hva heter du? Jeg heter Teresa.
- Chris. Cristóbal. - Cristóbal.
Hva er ditt lykkeligste barndomsminne?
Jeg skjønner. Hjernerystelse. Hodet mitt har det bra.
Bare for moro skyld.
Det må være...
Moren jobbet på et akademi der de... trente piloter.
De hadde en fantastisk simulator. En dag snek jeg meg ut. Jeg var åtte.
Jeg hadde det så gøy, men så gikk alarmen. Jeg trodde jeg satte den ut av spill.
Jeg gjorde det. Jeg fikk flere poeng enn noen kadett.
Så jeg klatret ut, og det sto admiraler og kapteiner der med åpen munn
fordi de så en åtteåring.
Og moren min... hun så på meg og lot som hun var sint,
men jeg visste at hun var stolt. Og hun sa...
Fin historie.
La meg bandasjere deg, og så kan du hvile til rommet slutter å snurre. Ok?
Vi vasker de rare klærne dine, forresten,
så prøv å ikke blø på operasjonsklærne mine.
Takk for ømheten, doktor.
Å, helvete.
- Den begynner. - Ikke ennå.
Tricorderen tilpasser seg fortsatt frekvensene.
Jeg mener fremtiden. Der ute.
Brannene forgifter himmelen. Trærne og vannet er borte.
Snart, ingen mat. Ingen luft man kan puste.
Kanskje fremtiden vi så, starter her.
Ikke om vi kan gjøre noe med det. Uansett hva Våkeren er,
om den bruker teknologi fra fremtiden, bør vi kunne...
Vent litt. Se på... Vi har noe.
Nå er det borte. Det var et slags blaff i nærheten av MacArthur Park.
- Det er vekk. - Forstyrrelser?
- Jeg vet ikke. Det er mulig. - Er det tilbake?
Nei, men det er Rios kommerke. Det er ikke langt unna.
- Det må være ødelagt. Se. - Hva er det? Er det morse?
SIGNAL OPPDAGET
Hei, du. Det der er ikke en leke, og det er mitt, så kom igjen.
Finneren er vinneren.
Sa ikke foreldrene dine at det er galt å stjele?
- De er døde. - Det var leit å høre.
Lurte deg! Det er bare meg og mamma.
- Pappa har ny kone. - Ikke kult.
Du kunne gi meg noe.
- Hva? - For merket.
Du må gi meg noe, ellers stjeler du bare.
Og du sa akkurat at det er galt å stjele. Det er logisk.
Logisk. Hva vil du ha? Din lille vulcaner. Vet du hva vulcanere er?
De er som deg. De kan være kjempeirriterende.
Hva er dette?
Ekte peanøttsmør.
Å, så godt. Det er veldig godt. Pokker ta.
Beklager. Ville du ha litt?
Vi kan bytte. Som merket mitt for hele tallerkenen?
- Avtale. - Avtale.
Han ville gitt det til deg uansett, og du ble lurt.
Var du...
Ricardo! Gi meg det. Finn jakken din. Tante venter utenfor.
Er det sønnen din?
Glem gitaren. Du er et geni.
Gjør leksene, ellers får du ikke se TV.
Jeg ville bare ha en kjeks, og jeg skjønner ikke hvorfor det er så viktig.
- Å, han er... Han gir seg ikke. - Vet ikke hvor han får det fra.
Beklager. Jeg prøver å skjønne hvor han får det fra. Jeg er et geni.
- Kan jeg få det? - Ta på deg genseren først.
Og jeg beholder dette. Da vet jeg at du ikke stjeler noe.
Det er vel rettferdig.
Hei, Locutus.
Jeg hadde en underlig drøm.
- Du var der, lille ledsager. - Du virker klarere.
Ja. Vi kom frem før avviket i tidslinjen. Det gjør at jeg ser klarere.
Du sa at det var noen her
som kunne hjelpe oss å forstå forandringen i tid.
En Våker?
Om du vil ha tilgang til mine innerste tanker, må du tilby meg noe.
Noe det sårer deg å miste.
Vi mistet noen vi var glad i på grunn av deg.
Er det sånn du forhandler?
- Hva vil du ha? - La meg se.
Bein, for det første.
Et kor av tanker som drukner den nagende stillheten. Men av deg? Nå?
Skipet ditt får holde.
- Føler du deg bedre? - Litt.
- Bare noen få igjen. - Ok.
Når den fyren har kledd på seg, bør han forsvinne.
Han er ferdig.
Takk for at du vasket klærne mine. Jeg trenger bare merket.
Hva da?
- Gabi, dørene. - Helvete.
- Hva skjer? - Immigrasjonsrazzia. Kom igjen.
Pasientene ut på baksiden.
- Føderalt politi! Immigrasjon. Åpne! - Jeg tar ham.
- Klarer du deg? - Ja, jeg skal gi oss noen minutter.
- Kom igjen! - Vamos!
Åpne døren!
Det er et enkelt bytte, Locutus.
Gi meg skipet, og jeg skal gi deg Våkerens plassering.
Den eneste her som kan hjelpe deg å finne endringen i tid.
Nei, jeg forhandler ikke med deg.
Så du ofrer fremtiden til utallige andre for din egen?
- Picard? - Er alt i orden, doktor?
Planen din fungerte. Strømmen er tilbake, sammen med dronningen.
Men...
...hun er akkurat som før.
- Ingen grunn til å holde henne aktivert. - Enig.
Tomme trusler. Dere deaktiverer meg ikke på grunn av deres manglende evne
til å la være å håpe stilt overfor håpløshet. Jeg har informasjonen.
Dere håper mot alle odds at jeg skal gi meg. Derfor deaktiverer dere meg ikke.
Med hvert sekund øker den matematiske muligheten for at jeg får skipet.
Til slutt vil dere ofre livene deres for de manges fremtid.
Så for effektivitetens skyld, skal vi spole fort fremover?
Hva slags informasjon har du?
Stedet der Våkeren er, og når tidsavviket oppstår.
Er du sikker på det?
Hva har du gjort? Hvor er det?
- Du... - Stjal det.
Datamaskin, dikter filen som heter: "Greier stjålet fra borgdronningen."
- 34,0488 nord... - Ingen tar noe fra meg, min venn.
- ...2518 vest... - Koordinater.
- For å finne Våkeren. - Godt gjort!
Selv høyere kybernetiske livsformer kan bli skjødesløse
med å la hemmeligheter ligge omkring. Men det er mer, ikke sant?
Når det skjer. Jeg kan nest... Jeg kan nesten føle det.
Jeg kommer på det.
Det du har gjort her, er vanskeligere og mye farligere enn du forstår.
- Og hva er det? - Du har imponert meg.
Kom.
Jeg tror du bør være så langt fra henne som mulig.
- Hun vet mer. - Ja, alt til sin tid.
Føderalt politi! Åpne døren!
Åpne døren! Jeg spør ikke igjen!
Hvorfor bryter dere opp døren sånn?
Unge mann, kommer du?
Det er "doktor". Si hva dere vil.
Fordømte sommerfugler.
Bare gå så fort du kan. Jeg skal holde dem unna.
- Jeg vil ikke gå, hun bekymrer meg. - Har dere sluttet med det?
Eier du dette stedet?
Ja, og er en amerikansk statsborger som kjenner rettighetene sine.
Hei, pasientene er sendt hjem,
men jeg har en bløder som trenger hjelp fort.
- Hva gjør du her nå? - Jeg hjelper deg.
Om dere vil knuse stedet, sett i gang,
men jeg har en 13-åring med et komplisert brudd.
- Jeg vil redde beinet. Kom, doktor. - Vent litt.
Det ser fryktelig nytt ut. Som noe du ville fått som pasient.
ID. Nå.
Beklager. Er du sjefen min? Jeg har visst gått glipp av noe her.
- Hei! - Du er arrestert.
POLITI
- Forhindring av etterforskning. Begge to. - Jeg vet ikke om du er modig eller dum.
La meg gjette. Ikke noe helsekort eller ID.
Jeg tror du er dum.
La oss få dem inn.
Rios, svar. Er du der?
Rios, kan du høre meg?
Rios!
ORIGINALT STAR TREK-TEMA AV
Tekst: S. Marum