Каза, че си готова на всичко за Джерико.
Сега е моментът.
Достатъчно е да кажеш "да".
Просто кажи "да" и всичко ще бъде наред.
Ще ти дам всичко, което искаш.
Просто кажи "да".
Искам да остана сама.
Вие изчакайте в колата.
- Не. - Шегуваш се.
Тя е опасна. Кой знае какво е направила.
Сигурно е скрила откраднатото бебе.
Не съм го скрила.
Права е.
Тук няма бебе.
Вие също го знаете.
Ще се оправя.
Добре.
Не говориш сериозно.
Трябва да й се доверим.
Ще бъдем отпред, ако ти трябваме. Хайде.
Идвай.
Дороти.
Погледни ме.
Каква си ти?
Няма значение.
Твоя съм.
Вече не е нужно да страдаш.
Можем отново да бъдем щастливи.
Невъзможно е.
Но аз съм ти нужна.
Дороти!
Ще стана по-добра, обещавам.
Не искаш ли да си го върнеш?
Внезапни наводнения по много пътища и магистрали.
Валят сигнали за поражения от бурята.
Вече не ме е страх от Теб!
Нищо повече не можеш да ми направиш.
Това беше единственото, което исках!
Защо не може да го имам?
Лиан!
Знам, че това беше моят син.
Знам, че ти ми го върна.
Но не може да продължава така.
Съгрешила ли съм? Злодей ли съм?
Не. Никой не е правил нещо толкова мило за мен.
Бях готова на всичко, за да го прегръщам още една минута.
А ти ми даде месеци с него.
И болката, която изпитвам сега,
също е част от обичта ми към него.
Трябва да я усетя.
Ти не си злодей.
Напротив.
Лоша съм. Представа си нямаш колко.
Чакай, спри се. Познавам те.
Когато кухнята ни в Уисконсин се подпали,
избягах и се скрих в моята стая, защото знаех, че аз съм виновна за пожара.
И знаех, че ще бъда наказана.
Чувах писъците на родителите ми.
Можех да им помогна, но не отидох.
- Уплашила си се. Била си малка. - Не.
За пръв път в живота си бях щастлива.
Защото исках те да умрат.
Последното, което помня, е как чичо Джордж ме отведе.
Той ме възкреси.
Но не го заслужавах.
Никога няма да съм достойна. Никога няма да ми бъде простено.
Гади ми се! И ми омръзна да се опитвам...
На мен прощаваш ли ми?
На майка, убила собственото си дете?
Било е по невнимание.
Не ми пука какво си направила.
Познавам сърцето ти.
Запознахме се, когато беше още момиченце. Помниш ли?
Трябвало е да бъдеш обичана.
Щях да се гордея да имам дъщеря като теб.
Късно е, Дороти. Не знам как да сложа край на това.
Ти ме спаси.
- Вината за всичко е моя. - Не.
Присъствието ми е твърде опасно.
Нека влезем вътре.
- Хайде. - Добре.
Отчетено е най-високото ниво на река Скулкил за последните сто години,
което води до затваряне на участъци от автомагистралата.
Скъсани жици...
Ако Дороти не дойде до пет минути, влизам.
...неочаквана и потенциално смъртоносна буря.
Ясно, апокалипсис е.
Кръвта е избила.
По дяволите. Явно раната ти се е отворила.
Мамка му.
Не мърдай.
"Брунело" е.
Това е любовта.
Благодаря.
За болница си.
Защо се бавят толкова?
Прощавам ти.
И Джерико ти прощава.
Хората изоставят колите си по наводнените улици.
- Незабавно намерете сигурен подслон. - Притискай. Отивам.
Ето ги.
Трябва бързо да се върнем в болницата.
Какво стана?
Нищо, добре съм.
Качвай се.
Ще остана тук.
Не съм ви нужна.
Опасно е, Лиан.
Не искаме да се озовеш в безизходица. Нека ти помогнем. Хайде.
Ела.
Само да взема нещо, което чичо Джордж ми остави.
Грижи се за тях.
Благодаря, Уокър. Тази буря е крайно необичайна.
Връхлетя изненадващо снощи
и силата й продължава да расте, нещо повече -
внезапният вихър се е установил главно над град Филаделфия
и сякаш не помръдва оттам.
Точно така.
Според нашия метеоролог бурята се усилва все повече
и обхваща и региона.
Току-що ни съобщиха за катастрофа.
Много коли са се сблъскали на шосе 676...
Съжалявам.
Дано се гордееш с мен.
Лека нощ на Мелани,
която си тръгна по-рано днес, за да бъде със семейството си.
Аз обаче оставам, за да следя за вас бурята,
счупила всички рекорди.
Нещата са сериозни. Половин Филаделфия е без електричество,
а властите са в пълно недоумение как никой не го е предвидил.
Повтарям...
Това е безумие.
Трябва да тръгваме. Не сме в безопасност тук.
Да изчакаме все пак?
Само още минутка.
ТОБИ - ФЕЙСТАЙМ
Здрасти, Лиан. Странно, тъкмо си мислех за теб.
Често ли ти се случва?
Мислех да ти се обадя след работа днес и да те поканя да излезем, ако искаш.
С удоволствие.
Добре. Чудесно.
Къде?
В един ресторант, където сам си правиш пицата.
Забавно е, повярвай.
Ако пък не искаш, може на мини голф.
Искам и двете.
Добре, съгласен, и двете.
А след това?
После може да отидем да си вземем сладолед
и да се поразходим край реката, ако не е твърде студено.
Но ако е студено, естествено, ще ти дам палтото си, защото съм кавалер.
Хайде утре.
Добре.
Само че не знам дали утре няма още да вали.
Бурята е ужасна. Чу ли, че затварят пътища?
Утре няма да вали.
Добре тогава. Утре. Уговорихме се.
Сега трябва да се връщам на работа.
Но много се радвам, че се обади, Лиан.
Аз също.
Чао.
Ако още не сте го направили, побързайте. Моля ви...
Все се опитвах да те зарадвам.
И никога не успявах.
Но нищо, защото сега имам нова майка.
Вече не искам нищо от теб.
Само ще те попитам нещо.
Какво е усещането...
когато гориш?
Стига глупости. Отивам.
Лиан!
Мини отзад.
На ул. "Спрус" 9780 съм. Цялата къща гори.
Вътре има човек.
Ул. "Спрус" 9780.
Моля ви, побързайте. Тя е вътре.
Лиан!
Майчице! Джулиан, не се доближавай!
Господи!
Дороти, стой настрани!
Боже, Лиан.
Дръпни се!
Вие сте били!
Не, г-н Търнър.
Пробвахме, но не можахме.
От нея зависеше.
Тя сама го е решила.
Избрала е да ни спаси.
Неприятна травма.
От болницата казаха, че раната ви се е отворила.
Ще имате ли сили за няколко въпроса?
Да, ще ви кажа всичко.
Не откриха откъде е тръгнал пожарът.
Разгорял се е бързо.
Вероятно е имало изтичане на газ.
Имали ли сте такива проблеми?
Къщата е стара.
Чакате ли някого?
Да изнесат трупа.
Засега не сме открили човешки останки.
Сигурен ли сте, че е имало някого?
Има ли къде да отседнете?
Да, запазих хотел.
Ще започнете начисто.
Дължат ви обезщетение.
Пак ще се устроите.
Ще оправите каквото ви е дразнело.
Няма да се върнем тук.
Помня ви.
Бяхте там тогава.
Когато синът ми умря.
Бяхте мила с мен.
Благодаря ви.
Мисля, че...
може би...
мъртвите винаги са с нас.
Може би не физически, но...
Много хора твърдят, че го усещат, Дороти.
Сигурно има нещо вярно.
И мисля, че може би в някои...
особени моменти...
отново ги виждаме.
Катастрофирах тежко, когато бях на 17 години.
Разбих колата на нашите със 160 км/ч на магистралата.
Нямала съм пулс, когато линейката дошла.
Винаги съм смятала, че са ни върнали, защото сме познали болката.
И трябва да помагаме на други хора, сполетени от трагедии.
Хора като теб.
Ти си от тях.
Църквата ме спаси.
Помогнаха ми да вляза в полицията и помолиха да държа под око наша сестра.
Лиан?
Още не са намерили тялото й.
Може сектата да го е скрила.
Или някак се е измъкнала.
Лиан я няма вече.
Ние сме най-големите кутсузи на света.
Не знам.
Може и да не е така.
Да започнем начисто.
Ще повикам такси.
Ти не ме остави.
Благодаря ти.
А ти се върна при мен.
Хайде.
Джулиан!
Може ли за малко?
Полицията вече ме разпита.
- Какво искате? - Да поговорим.
За какво? Всичко свърши.
По Коледа миналата година сърцето ти е спряло.
- Какво? - Той не диша. Направи нещо!
- Какво? - Сърдечен масаж!
- Какво? Не. - Вече си чист.
Може би виждаш нещата малко по-ясно? И се чувстваш по-силен.
- Трябва да вървя. - Когато ти е даден втори шанс,
- то е с цел. - Господи.
Какво искаш да ми кажеш?
- За какво говориш? - Мисля, че знаеш.
Ще бъдем тук, когато си готов да говорим.
Вече сме семейство.
По дяволите.
Превод на субтитрите Боряна Богданова