ДІМ З ПРИСЛУГОЮ
Ти сказала, що задля Джеріко готова на все.
Ось твій шанс.
Просто скажи: «Так».
Просто скажи: «Так», і все буде добре.
Я дам тобі все, що ти хочеш.
Просто скажи: «Так».
Я хочу побути сама.
Зачекайте мене в машині.
- Ні. - Знущаєшся.
З нею ти в небезпеці. Ти не уявляєш, що вона робила.
Можливо, сховала крадену дитину десь у домі.
Неправда.
Вона права.
Дитини тут нема.
Я знаю її так само добре, як ви.
Я впораюсь.
Добре.
Господи. Ти не серйозно.
Ми мусимо їй довіряти.
Якщо будемо потрібні - ми під будинком. Ходімо.
Ходімо.
Дороті.
Дороті, глянь на мене.
Що ти таке?
Неважливо.
Я твоя.
Тепер твій біль вщухне.
І ми знову будемо щасливі.
Не будемо.
Але я тобі потрібна.
Дороті!
Я виправлюсь. Обіцяю, я...
Невже не хочеш, щоб він вернувся?
На дорогах і трасах бачимо значне затоплення,
надходять нові повідомлення про завдані грозою збитки.
Я тебе більше не боюсь!
Гірше ти мені вже не зробиш.
Це єдине, чого я хотіла!
Чому ж не отримала?
Ліенн!
Я знаю, що то був мій син.
Знаю, що ти його вернула.
Але зробити це знов я тобі не дозволю.
Думаєш, що це було неправильно? Що я лиха?
Ні. Нічого добрішого для мене ніхто не робив.
Я б усе віддала, щоб вернути його ще хоч на хвилину.
А ти дала мені місяці.
Біль, який я зараз відчуваю...
це теж моя любов до нього.
Я мушу її відчути.
Ти не лиха.
Лиха.
Я погана. Ти не знаєш, яка я насправді погана.
Тихо-тихо. Я тебе знаю.
Коли наша кухня у Вісконсині загорілась,
я втекла й сховалася в кімнаті, бо знала, що в пожежі винна я.
Знала, що мене покарають.
Я чула крики батьків.
Я могла помогти їм, але не помогла.
- Тобі було страшно. Ти була маленька. - Ні.
Уперше в житті я була щаслива.
Бо я бажала їм смерті.
Це мій останній спогад - а тоді по мене прийшов дядько Джордж.
Він мене вернув.
Але я на це не заслужила.
Я ніколи не виправдаю його очікувань. Не заслужу на прощення.
І мені це все остогидло, марні спроби стати...
Ти б простила мене?
Матір, яка вбила власну дитину?
Ти помилилась.
Мені все одно, що ти накоїла.
У тебе добре серце.
Ми бачилися в дитинстві, пам'ятаєш?
Ти заслуговувала на любов.
Я б дуже пишалася, якби мала таку дочку.
Уже пізно, Дороті. Не знаю, як це все спинити.
Ти мене врятувала.
- У всьому винна я. - Ні.
Бути поруч зі мною небезпечно.
Ходімо в будинок.
- Швидко. - Гаразд.
ГРОЗОВЕ ПОПЕРЕДЖЕННЯ
Річка Скулкілл вперше вийшла за межі зони затоплення.
У зв'язку з цим трасу Скулкілл повністю перекрито.
Лінії електропередач...
Якщо за п'ять хвилин Дороті не вернеться, я зайду.
...несподівана гроза. Дуже небезпечна.
Та зрозуміли. Армагеддон.
Ти стікаєш кров'ю.
Чорт. Мабуть, розійшлися шви.
Курва.
Не ворушись.
Це Брунелло.
Отака вона любов.
Дякую.
Тобі треба в лікарню.
Чому вони так довго?
Я тебе прощаю.
І Джеріко тебе прощає.
Люди покидають машини,
а вулиці далі затоплює.
- Якщо ви все ще надворі... - Тримай. Я йду.
...прямуйте в укриття.
Вони тут.
Треба завезти Шона в лікарню, поки не закрили дорогу.
Що? Що сталось?
Нічого. Все добре.
Сідай.
Я, мабуть, лишусь.
Краще мені з вами не їхати.
Тут небезпечно.
Ми не хочемо, щоб ти тут застрягла. Ми поможемо. Сідай.
Давай.
Я маю забрати те, що мені лишив дядько Джордж.
Подбай про них.
Дуже дякую, Вокере. Ця гроза дуже дивна.
Почалася ні з того ні з сього вчора ввечері,
і відтоді лише сильнішає. Ба більше,
злива зосередилася над Філадельфією
і поки що нікуди не рухається.
Саме так.
Власне, наш метеоролог стверджує, що вона наростає
і поширюється в сусідні округи.
Щойно ми отримали інформацію про ДТП
за участі великої кількості машин на 676...
Мені дуже жаль.
Надіюся, ви мною пишатиметесь.
Мелані
пішла з роботи раніше, щоб побути з рідними.
Я ж залишуся з вами, щоб в реальному часі повідомляти
новини про цю нечувану грозу.
Народ, це не жарти.
Пів Філадельфії без світла,
а чиновники лише чухають потилиці,
не розуміючи, чому ніхто цього не передбачив.
Повторюю...
Це повне божевілля.
Треба вже їхати. Тут небезпечно.
Ти можеш ще чекати?
Ще хвилинку.
ВІДЕОДЗВІНОК ТОБІ
Привіт, Ліенн. Так дивно. Саме про тебе думав.
Часто про мене думаєш?
Ну, я хотів подзвонити після роботи
і запитати, чи ти не хочеш погуляти.
Залюбки.
Добре. Чудово.
Що будемо робити?
Підемо в ресторан, де ти сам готуєш собі піцу.
Клянуся, це класно.
А якщо не хочеш, то підемо на мінігольф.
Можемо поєднати.
Авжеж. І туди і туди.
А що опісля?
Можемо піти на морозиво
і прогулятися біля річки, якщо не буде холодно.
Але якщо буде холодно, я віддам тобі свою куртку,
бо я джентльмен.
Давай завтра.
Окей. Добре.
Правда, не знаю, чи завтра далі йтиме дощ.
Якась несамовита гроза. Чула, що закривають дороги?
Завтра дощу не буде.
Тоді гаразд. Завтра. Побачення.
Мушу вертатися до роботи.
Але радий, що ти подзвонила, Ліенн.
І я.
Бувай.
Якщо ви ще цього не зробили, закликаємо: не затягуйте.
Прошу.
Я дуже старалася тебе ощасливити.
Але мені не вдавалось.
Усе гаразд, бо тепер у мене нова мама.
Більше мені від тебе нічого не потрібно.
Хотіла б я в тебе дещо запитати.
Що ти відчувала...
коли горіла?
Що за херня? Я заходжу.
Ліенн!
Під'їдь ззаду.
Я на Спрус-стріт 9780, і тут горить будинок.
Усередині людина.
Спрус-стріт 9780.
Що... Швидше. Вона всередині.
- Ліенн! - Ліенн!
Ну нахер! Джуліане, не заходь!
Довбаний... О боже!
Чорт! Дороті, не йди сюди! Будь там.
О боже. Ліенн.
Назад.
Це ви зробили!
Ні, містере Тернер.
Ми пробували, та не зуміли.
Довелося їй самій.
Вона зробила свій вибір.
Вирішила нас усіх урятувати.
Жахлива рана.
У лікарні сказали, що шви розійшлися вже тут.
Можна поставити кілька запитань?
Так, розповім вам усе, що потрібно.
Пожежники не знайшли джерела пожежі.
Але вона швидко поширилась.
Мабуть, це витік газу.
РЕЄС
У вас уже таке бувало?
Це старий будинок.
Ви когось чекаєте?
Мішок з тілом.
Останків так і не знайшли.
Там точно хтось був?
Маєте, де переночувати?
Я забронював номер у готелі.
Вважайте це новою сторінкою.
Ви отримаєте компенсацію.
Знову все гарно облаштуєте.
Виправите все, що вам не подобалось.
Не думаю, що ми вернемось.
Я вас пам'ятаю.
Ви були тут тоді.
Коли помер мій син.
Ви були до мене добра.
Дякую.
Думаю...
мабуть...
мертві завжди з нами.
Може, не фізично, але...
Так багато хто вважає, Дороті.
Мабуть, у цьому є зерно істини.
Можливо, в якісь...
особливі миті...
ми навіть можемо їх бачити.
Коли мені було 17 років, я потрапила в страшну ДТП.
Розбила батьківську машину, женучи 160 км/год.
Коли парамедики приїхали, пульсу в мене не було.
Я завжди вважала: може, нас вернули, бо ми розуміємо біль.
Ми повинні помагати добрим людям, що зіткнулися з бідою.
Таким, як ви.
Ви одна з них.
Церква менших святих мене врятувала.
Помогла вступити в поліцію.
Коли я була готова, мене попросили наглядати за нашою сестрою.
Ліенн?
Тіла так і не знайшли.
Може, знову сектанти.
Може, вона врятувалась.
Ліенн померла.
Нікому не везло так, як нам.
Не знаю.
З нами все буде в порядку.
Почнемо спочатку.
Я викличу таксі.
Ти завжди в мене вірив.
Дякую.
Ти вернулася до мене.
Ходімо.
Джуліане!
Можна на слово?
Я вже відповів на всі питання поліції.
Що таке?
Треба поговорити.
Про що?
Усе закінчено.
Минулого Різдва у тебе стало серце.
- Що? - Він не дихає. Зробіть щось!
Масаж серця! Хоч щось!
- Що? Ні. - Ну, тепер ти тверезий.
Може, навіть бачиш світ ясніше?
І почуваєшся сильнішим.
- Мені треба йти. - Другий шанс дають
не просто так.
О боже.
Що ти хочеш мені сказати?
Що ти в біса хочеш сказати?
Ти й сам знаєш.
Ми прийдемо, коли ти будеш готовий.
Тепер ми сім'я.
От чорт.
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська