Reiz tu man teici, ka Džeriko labā darītu jebko.
Šī ir tava iespēja.
Tev tikai ir jāpasaka "jā".
Tikai pasaki "jā", un viss būs kārtībā.
Es došu tev visu, ko gribēsi.
Tikai pasaki "jā"!
Man brīdi jāpabūt vienai.
Jūs abi varētu pagaidīt mašīnā.
- Nē. - Tu laikam joko.
Tev ar viņu nav droši. Tu nezini, ko viņa ir izdarījusi.
Cik zinām, viņa nozagto bērnu varētu būt noslēpusi mājā.
Neesmu.
Viņai taisnība.
Bērna te nav.
Es viņu pazīstu tikpat labi, cik jūs.
Man viss būs kārtībā.
Labi.
Apžēliņ! Tu nerunā nopietni.
Mums jāsāk viņai uzticēties.
Mēs būsim tepat ārā, ja tev mūs vajag.
Ejam!
Dorotij!
Dorotij, paskaties uz mani!
Kas tu esi?
Tas nav svarīgi.
Esmu tava.
Un nu tev vairs nav jācieš sāpes.
Un mēs atkal varam būt laimīgas.
Nevaram.
Bet tev mani vajag.
Dorotij!
Es labošos. Es apsolu, ka...
Vai negribi viņu atpakaļ?
Daudzi ceļi un autostrādes strauji applūst,
un tiek saņemtas arvien jaunas ziņas par vētras radītajiem postījumiem.
Es no Tevis vairs nebaidos!
Tu man neko vairs nevari nodarīt.
Tas ir vienīgais, ko es gribēju.
Kāpēc es to nevarēju dabūt?
Lianna!
Es zinu, ka tas bija mans dēls.
Zinu, ka tu man viņu atdevi atpakaļ.
Bet es nevaru tev ļaut to darīt vēlreiz.
Vai domā, ka rīkojos nepareizi? Vai domā, ka esmu ļauna?
Nē. Tas bija laipnākais, ko kāds man jebkad izdarījis.
Es būtu atdevusi jebko, lai viņu paturētu uz vēl vienu mirkli.
Un tu man kopā ar viņu devi vairākus mēnešus.
Un šīs sāpes, ko tagad jūtu...
Tās ir arī daļa no manas mīlestības pret viņu.
Man tās ir jājūt.
Tu neesi ļauna.
Esmu.
Esmu slikta. Tu nezini, cik slikta es patiesībā esmu.
Pa, pa, pa. Es tevi pazīstu.
Kad Viskonsinā aizdegās mūsu virtuve,
es aizskrēju paslēpties savā istabā, jo zināju, ka ugunsgrēks ir mana vaina.
Un zināju, ka mani sodīs.
Un es dzirdēju, kā mani vecāki kliedza.
Un es viņiem varēju palīdzēt, bet nepalīdzēju.
- Tev bija bail. Tu biji maza meitenīte. - Nē.
Pirmo reizi mūžā es biju laimīga.
Jo es gribēju, lai viņi mirst.
Un pēdējais, ko atceros, ir tas, ka tēvocis Džordžs mani aizveda prom.
Viņš atgrieza mani dzīvē.
Bet es to nebiju pelnījusi.
Es nekad Viņam nebūšu pietiekami laba. Man nekad netiks piedots.
Un man tas ir apnicis. Esmu nogurusi, cenšoties būt...
Vai vari piedot man?
Mātei, kas nogalināja savu bērnu?
Tu pieļāvi kļūdu.
Man vienalga, ko tu esi izdarījusi.
Es pazīstu tavu sirdi.
Es tevi satiku, kad biji tā mazā meitenīte. Vai atceries?
Tev vajadzēja saņemt mīlestību.
Es ļoti lepotos, ja man būtu tāda meita kā tu.
Par vēlu, Dorotij. Es nezinu, kā lai to aptur.
Tu mani izglābi.
- Šī ir tikai mana vaina. - Nē.
Būt ar mani kopā ir pārāk bīstami.
Iesim, lūdzu, iekšā!
- Nāc! - Labi.
BRĪDINĀJUMS PAR SPĒCĪGU NEGAISU
Skūlkilas upe ir pārplūdusi vairāk nekā jebkad pēdējos 100 gados.
Un tā dēļ, protams, vairākās vietās tiek slēgta Skūlkilas autostrāde.
Sarauti vadi, un nu...
Ja pēc piecām minūtēm Dorotijas nebūs, iešu viņai pakaļ.
...pilnīgi negaidīta vētra. Potenciāli nāvējoša.
Mēs sapratām. Armagedons.
Tu asiņo.
Velns! Laikam šuves atnākušas vaļā.
Velns!
Nekusties!
Tas ir Brunello.
Tā izskatās mīlestība.
Paldies.
Tev jābrauc uz slimnīcu.
Ko viņas tik ilgi dara?
Es tiešām tev piedodu.
Un arī Džeriko tev piedod.
Cilvēki sāk pamest savus transportlīdzekļus,
jo ielas turpina applūst.
- Ja vēl neesat iegājuši telpās... - Turi! Es eju iekšā.
...dariet to nekavējoties!
Viņas ir te.
Mums jāaizved Šons uz slimnīcu, pirms ceļi tiek slēgti.
Ko? Kas notika?
Nekas. Man viss labi.
Kāp iekšā!
Domāju - man jāpaliek.
Jums nevajag, lai es brauktu līdzi.
Nav droši, Lianna.
Mēs negribam, ka te iestrēgsti. Ļauj tev palīdzēt! Nu taču!
Nāc!
Man tikai jāpaņem kaut kas, ko man atstāja tēvocis Džordžs.
Rūpējies par viņiem manā vietā!
Liels paldies, Volker. Šī vētra ir ārkārtīgi dīvaina.
Pagājušonakt tā sākās gluži no zila gaisa
un tagad kļūst arvien stiprāka. Ne tikai tas.
Šķiet, ka pēkšņais negaiss atrodas tieši virs Filadelfijas,
un neizskatās, ka tas kaut kur pārvietotos.
Tieši tā.
Mūsu meteorologs pat saka: tas kļūst arvien lielāks un lielāks,
pārņemot arī blakus apgabalus.
Un tikko saņēmām ziņu par avāriju,
kas izraisījusi automašīnu masveida sadursmi uz 676.
Man ļoti žēl.
Es tiešām cerēju, ka ar mani leposies.
Lai labs vakars Melānijai,
kas šodien devusies mājās mazliet agrāk, lai būtu kopā ar ģimeni.
Es palikšu šeit, lai sniegtu jums jaunāko informāciju
par šo unikālo vētru.
Tas nav nekāds joks, draugi.
Pusē Filadelfijas nav elektrības,
un atbildīgās amatpersonas var tikai kasīt galvu,
prātojot, kā neviens to neparedzēja.
Vēlreiz...
Tas ir pilnīgs stulbums.
Mums būtu jābrauc. Te nevienam nav droši.
Vai vari pagaidīt?
Dosim viņai vēl kādu minūti.
TOBIJS FACETIME VIDEO
Sveika, Lianna! Cik dīvaini! Es tieši par tevi domāju.
Vai tu par mani bieži domā?
Es grasījos šodien pēc darba tev piezvanīt
un pajautāt, vai negribi kādreiz kaut kur aiziet.
Labprāt.
Labi. Lieliski.
Ko tu gribi darīt?
Mēs aizietu uz to restorānu, kur var uzcept savu picu.
Es zvēru - tas ir jautri.
Un, ja negribi to, varam uzspēlēt minigolfu.
Darīsim abus!
Jā, labi. Darīsim abus.
Ko darīsim pēc tam?
Pēc tam mēs varētu aiziet ieēst dželato
un varbūt pastaigāties gar upi, ja nebūs pārāk auksts.
Bet, ja būs pārāk auksts, es, protams, tev iedošu savu jaku,
jo esmu džentlmenis.
Aiziesim rīt!
Labi. Jā.
Lai gan es nezinu - varbūt rīt joprojām līs lietus.
Tā vētra ir ārprātīga. Vai dzirdēji, ka ceļi tiekot slēgti?
Rīt vairs nelīs.
Labi. Tad rīt. Būs randiņš.
Paklau! Man jāiet atpakaļ pie darba.
Bet man tiešām prieks, ka tu piezvanīji, Lianna.
Man arī.
Atā!
Ja neesat to vēl izdarījuši, mēs jūs aicinām un mudinām.
Lūdzu!
Es tiešām ļoti centos darīt tevi laimīgu.
Bet nekad nebija gana.
Bet tas nekas, jo nu man ir jauna māte.
Un no tevis man neko vairs nevajag.
Kaut es tev tagad varētu ko pajautāt!
Kāda ir sajūta...
kad sadedz?
Tas ir kaut kāds sviests. Eju iekšā.
Lianna!
Piebrauc no aizmugures!
Esmu pie Sprūsstrītas 9780. Visa ēka ir liesmās.
Kāds ir iesprostots iekšā.
Sprūsstrīta 9780.
Lūdzu, ātrāk! Viņa ir iekšā.
- Lianna! - Lianna!
Velns parāvis! Džūljen, neej par tuvu!
Ak mans... Ak dievs!
Velns! Dorotij, te nenāc! Paliec tur!
Ak dievs! Lianna!
Paliec tur!
To izdarījāt jūs.
Nē, Tērnera kungs.
Mēs mēģinājām, bet nevarējām.
Viņai tas bija jāizdara pašai.
Viņa to izlēma pati.
Viņa ir izredzēta izglābt mūs visus.
Nelāgs savainojums.
Slimnīcā teica, ka šuves esot atnākušas vaļā, kad notika šis.
Vai varēsiet atbildēt uz dažiem jautājumiem?
Jā, pateikšu visu, ko gribēsiet zināt.
Ugunsdzēsēji nevarēja noteikt izcelšanās vietu.
Zina tikai, ka uguns izplatījās strauji. Iespējams, kaut kāda gāzes noplūde.
REIZA
Vai iepriekš šādas problēmas ir bijušas?
Tā ir veca māja.
Jūs kādu gaidāt?
Līķa maisu.
Vēl nekādas mirstīgās atliekas nav atrastas.
Esat pārliecināts, ka tur kāds bija?
Vai jums ir, kur šonakt apmesties?
Jā, es rezervēju viesnīcu.
Domājiet par to kā par tīru lapu!
Jūs saņemsiet kompensāciju.
Varēsiet te visu labi izremontēt.
Salabot to, kas iepriekš krita uz nerviem.
Nedomāju, ka te atgriezīsimies.
Es jūs atceros.
Jūs te bijāt todien.
Todien, kad nomira mans dēls.
Jūs pret mani bijāt laipna.
Paldies.
Domāju...
varbūt...
mirušie ir vienmēr ar mums.
Varbūt ne fiziski, bet...
Daudzi apgalvo, ka tam tic, Dorotij.
Tajā noteikti ir daļa patiesības.
Un domāju: varbūt dažos...
brīnišķīgos brīžos...
mēs viņus atkal ieraugām.
Kad man bija 17, cietu smagā avārijā.
Sasitu vecāku mašīnu, braucot pa maģistrāli ar 160 kilometriem stundā.
Kad tur nokļuva mediķi, man nebija pulsa.
Un man vienmēr ir bijusi sajūta, ka esam atsūtīti atpakaļ, jo saprotam sāpes.
Mums jāpalīdz labiem cilvēkiem tikt galā ar briesmīgiem notikumiem.
Tādiem cilvēkiem kā jūs.
Jūs esat viena no viņiem.
Mazāko svēto draudze mani izglāba.
Palīdzēja man sākt strādāt policijā.
Kad biju gatava, viņi mani palūdza pieskatīt vienu no mūsu māsām.
Liannu?
Viņas ķermenis vēl nav atrasts.
Varbūt sekta to piesedza.
Varbūt viņa kaut kā izkļuva ārā.
Lianna ir prom.
Mēs esam lielākie neveiksminieki pasaulē.
Nezinu.
Varbūt ar mums viss ir kārtībā.
Sāksim no gala!
Izsaukšu taksometru.
Tu nekad man neatmeti ar roku.
Paldies.
Tu pie manis atgriezies.
Braucam!
Džūljen!
Varam parunāt?
Es jau atbildēju uz visiem policijas jautājumiem.
Kas par lietu?
Mums jārunā.
Par ko?
Viss ir galā.
Ziemassvētkos - pagājšgad - jūsu sirds apstājās.
- Ko? - Viņš neelpo. Dariet kaut ko!
- Ko? - Sirds masāžu! Kaut ko!
- Ko? Nē. - Tagad vairs nelietojat.
Varbūt ieraudzījāt visu mazliet skaidrāk?
Iespējams, jūtaties stiprāks.
- Domāju - man nu jāiet. - Kad tiek dota otra iespēja,
tam ir kāds nolūks.
Ak kungs!
Ko jūs mēģināt man pateikt?
Ko, pie velna, mēģināt pateikt?
Domāju - jūs zināt.
Mēs tepat būsim, kad būsiet gatavs runāt.
Mēs tagad esam ģimene.
Sūdu būšana.
Tulkojusi Inguna Puķīte