Min man och min bror råkade ut för en olycka.
Ett ögonblick.
Försök förstå situationens allvar.
Jag har inte kunnat prata med dem. Jag vet inte hur det är med dem.
Titta utanför, ma'am.
Fler än du försöker få kontakt med nära och kära.
Du får vänta lite.
Jag står i telefonkö.
Jag vill inte göra dig upprörd, men jag måste få veta vad som hänt dem.
Oroa dig inte, Dorothy.
Allt kommer att ordna sig.
De kommer säkert hem till dig helskinnade.
Mrs Turner?
Ja, jag är här.
Nu kan jag hjälpa dig. Patienternas namn, tack.
Okej. Sean Turner och Julian Pearce.
- Jag kopplar dig dit om du vill. - Ja, snälla. Tack så mycket.
Ett ögonblick.
Hallå?
Sean. Åh, Sean.
Tack och lov. Hur mår du?
Dorothy, jag mår bra. Dorothy, jag måste träffa dig.
Vi måste prata om en sak.
Är det nån som lyssnar?
Tja, Leanne är här.
Raring, vad ska vi ta oss till?
Jag kan inte lämna huset.
Raring,
jag blir nog kvar här ett tag.
Sjukhuset är överfullt.
Hur länge, tror du?
Jag vet inte. Flera dagar. Kanske en vecka.
Sean, det kommer nog inte att gå.
Lyssna, Dorothy, låt mig skicka nåt till dig.
Tobe kan komma över med en korg mat, så du behöver inte oroa dig.
Jag behöver inte mat. Jag behöver dig här.
- Det går inte just nu. - Nej.
Låt mig laga nåt åt dig.
Prosciutto, svart tryffel, din favoritmat.
Nej, Sean.
Jag vet, raring.
Hör på, kl 08:00 kommer Tobe förbi med maten.
Glöm inte.
Lita på mig. Allt ordnar sig.
- Jag älskar dig. - Ja.
Vi klarar oss så länge vi är nära varandra.
Hon får inte se att jag är rädd.
Vi kan låtsas, okej?
Hallå?
Hej, dr Wodell.
Det är Dorothy Turner som ringer igen.
Hej, Dorothy. Ett ögonblick, bara.
Dorothy?
Hur mår du?
Leanne?
Sa dr Wodell hur nära kniven kom din artär?
Det är ett under att du lever.
Dorothy är starkare än vi båda tillsammans.
Hon lär göra motstånd.
Vila nu, Sean.
När du har läkt, måste du skapa ett helt nytt liv för dig.
Det kommer att kräva ansträngning.
Dorothy?
Jag sover här inne i natt.
Ovädret kan skrämma Jericho.
Jag vet att du är rädd utan Sean.
Vi klarar oss.
Vi klarar oss. Okej.
Det passar bättre att ha soffan mittemot tv:n, tyckte jag.
När gjorde du det här?
Jag kunde inte sova. Jag var för mycket uppe i varv.
Jag tänkte att vi tre kunde se en film.
Okej.
Bara om du vill.
Jo, jag vill.
Bra.
Det är nog Tobe.
Kan du gå och öppna?
Det är bättre att du öppnar.
Tobe och jag...
Förresten måste jag gå på toan.
Jag kommer.
BAKOM BYGGET.
LÅTSAS ATT DU PRATAR MED TOBE.
VI MÅSTE PRATA. DET BRÅDSKAR.
Ja, tack så mycket, Tobe.
Jo, vi saknar dem, men läkarna säger att de läker bra.
Ja.
Okej, jag ska hälsa henne.
Okej, tack igen. Vi ses snart.
Tobe hälsar.
Kan du hjälpa mig med korgen?
Vad ska vi se?
Det går bra med vad som helst.
Välj du.
Gör i ordning filmen där uppe, så kommer Jericho och jag upp strax.
Tror du inte att jag känner dig?
Du försöker distrahera mig så att ni kan sticka.
Precis som vanligt.
Titta utanför.
Tror du att Jericho och jag kommer långt i mitt tillstånd?
Om jag kunde ge mig iväg, så skulle jag det.
Vi ser filmen här inne.
Regndagar är de bästa filmdagarna.
Ska vi se nåt läskigt?
Nej, det var en olycka. Jag menade inte att döda nån.
Nå, min lilla sötnos. Jag kan också orsaka olyckor.
Glömmer du inte de röda skorna?
Skorna, ja! Skorna!
Leanne?
Ja?
Jag mår inget vidare.
De är borta!
Min rygg. Mina ben.
Jag ska nog ta ett sömnpiller och sova ett tag.
Ser du efter Jericho så länge?
Bada honom, läsa lite för honom.
Är du inte rädd att ge honom till mig?
Självklart inte.
Du älskar honom.
- ...Du har ingen makt här. - Försvinn, innan nån släpper ett hus...
Ta och hämta badleksakerna.
Du kan bada honom i ditt badrum medan jag vilar. Okej?
Okej.
Jericho, mamma måste bara gå ut och prata med pappa.
Sen kommer jag och hämtar dig, jag lovar.
Jag måste bara prata med pappa, sen ska jag få ut oss härifrån.
Vi behöver aldrig se henne mer.
Du måste vara stark ett tag, bara.
Jag älskar dig mer än jag nånsin har älskat nåt.
Hallå. Är du redo?
- Ja. - Okej.
Vi ska gå och ta ett bad.
Sådär ja.
Ha en skön vila, Dorothy.
Säg: "Hej då, mamma."
Hej då.
Kom, så ska jag tvätta ditt hår.
Sätt upp huvudet så, Jeri. Vadå?
Kom hit. Nej.
Vad gör du?
Vadå? Den där?
Den där?
Ja, den där. Du vill ha den.
Hallå.
- Jösses. - Hej.
Herregud.
Jösses. Förlåt mig!
Vad har hänt er? Gjorde Leanne det här?
På sätt och vis. Hon är bindgalen.
Det är det jag har försökt tala om för dig.
Ja.
Jag har saknat dig.
Jag trodde inte att jag skulle klara det.
Den där korgen.
Tänk om Leanne hade sett den före mig?
Tobe sa att hon har undvikit honom på sistone,
så om hon hörde hans namn, skulle hon nog låta dig öppna ensam.
Han betyder nånting för henne.
Dottie.
Sean... vi måste göra det här.
Det vet jag väl.
Vadå?
Dottie.
Vi måste prata med dig om en sak.
Vi kanske borde prata nån annanstans.
Vi tar med dig till Frank.
Skojar du? Jag åker inte.
Jag vet vad jag begär av dig. Men du måste lita på mig.
Lita på dig? Jericho är där inne hos henne.
Dottie.
Det räcker! Om ni säger det en gång till, kliver jag ur bilen.
Okej, okej.
Julian, vi får ha samtalet här.
Dorothy, hur mycket minns du av augusti i fjol?
Augusti?
Vem har berättat det?
Vad minns du? Var slutar dina minnen?
Sean, hur kan du veta...
Jag har kämpat med det här i veckor. Jag tror jag håller på att bli knäpp.
Jag var inte redo då, men nu är jag det.
Dorothy, jag kan nog hjälpa dig. Vad minns du?
Ingenting.
Jag minns ingenting.
Jag var gäst på Gourmet Gauntlet i Los Angeles.
Det var därför de bad mig vara programledare i år.
Okej.
Jag försökte prata om det här i sovrummet. Minns du?
Jag vad inte. Vad är det här? Vad pratar vi om?
Jag borde aldrig ha tagit jobbet.
Det visste jag nog redan då.
Men jag var så trött.
Ingen berättar hur svårt det är att vara pappa.
Och jag är ingen naturlig förälder, som du.
Jag ville bara komma bort,
och jag tyckte mig ha rätt till det, om så bara för ett tag.
Jag har väl alltid varit en fegis.
Sean, om du tänker säga att du låg med nån
i Kalifornien, kan du hoppa över det
och vi kan prata om det när vår familj är i trygghet.
Julian, vad är det?
Du ringde mig efter några dagar.
Du sa att du hade det jobbigt.
Jag hörde det på din röst.
Varför skulle jag säga det? Jag hade det inte jobbigt.
Du kan inte minnas.
Jag visste att du behövde mig.
Men jag beslöt ändå att inte komma.
För jag var ute efter droger, så jag beslöt...
Förlåt att jag inte kom.
Ni låter galna båda två.
Jag ringde dig inte.
Vadå?
Juju, det är Dottie.
Jag skulle inte ringa om det inte var viktigt,
men jag har det jättejobbigt.
Jericho bara gråter och gråter.
Det är bara för mycket just nu.
Så om du kan komma över, Juju, bara några timmar.
Ring mig är du snäll.
Hej då.
Jag vet inte vad som händer.
När det hände, trodde vi att Natalie kunde hjälpa.
Hon kände till en ny terapi som hade hjälpt folk, sa hon.
Du måste förstå, Dorothy, vi visste inte hur vi skulle nå fram till dig.
Alltså, du var där, men ändå inte där, förstår du?
Och du är den som jämt tar de svåra besluten.
Vad pågår?
Det här är inte klokt.
Kan nån säga nåt som jag kan förstå?
Jag försöker. Det fanns en docka.
Och det funkade faktiskt för dig.
Det verkade hjälpa. Du trodde att det var han.
Och genast fick vi tillbaka Dorothy.
Jag vet inte hur länge jag trodde att det skulle vara,
men... jag hade låtit det fortsätta för alltid
om det betydde att du var kvar hos mig.
En docka?
Vem trodde jag att dockan var?
Sean?
Jag vet att du kommer att anklaga dig själv.
Det är sån du är. Men du får inte göra det.
Vi var båda under isen,
och jag lämnade dig här att klara upp det ensam.
Det var bara en olyckshändelse.
En galen olyckshändelse.
Minns du hur varmt det var den sommaren?
Asfalten började smälta på vägarna.
Du tog med honom till livsmedelsbutiken.
Du hade händerna fulla.
- Va? - Jag vet att du vill förtränga det,
men du måste minnas nu, Dorothy.
Raring, det var bara ett misstag.
Dottie, försök minnas.
Mrs Turner, hur är det?
Mrs Turner, jag är polis.
Går det bra att jag frågar om din son?
Han heter Jericho, eller hur?
Vad har hänt?
Minns du?
Jag beklagar djupt, ma'am.
Dorothy.
Älskling, prata med mig.
Dorothy, kom tillbaka.
Dorothy, snälla, kom tillbaka.
- Julian! - Dorothy, sluta!
Dorothy, snälla, jag älskar dig. Sluta!
Dorothy! Jösses!
Dorot...
Jösses! Dorothy!
Nej!
Herregud! Nej!
Okej. Vi är här, Dottie. Vi är hemma.
Leanne, kom ner!
Vi har berättat allt. Det är över!
Leanne!
Jag är här. Du behöver inte ropa.
Hon vet sanningen, Leanne. Det är över.
Jericho har saknat dig idag, Dorothy.
Sean, titta.
Vill du inte hålla din son?
Det är en docka.
- Ska det där vara lustigt? - Inget är lustigt, Sean.
Sluta med dina lekar, för fan.
Okej? Det är över.
Vi vet om dina tunnlar
och hur du har bytt ut barnet och dockan för att jävlas med oss.
Du har ingen makt över oss mer.
Ingen tror dig.
Var inte så säker på det.
Dorothy?
Jag förstår hur svårt det här måste vara för dig.
Och jag är ledsen att det måste bli så här.
Men nu vet du allting.
Och du vet allt jag har gjort för dig.
Jag vill att du försvinner från vårt hus, Leanne.
Du är mentalt instabil, och du måste lämna oss i fred genast.
När jag fick veta att det var ditt fel att han dog...
Nu, Leanne!
...var jag så arg på dig.
Sen insåg jag att det var mitt uppdrag.
Mitt uppdrag var att hjälpa dig att rätta till misstaget.
Hon är en jävla psykopat, Dorothy.
Ignorera henne.
Jag kan göra fantastiska saker, Dorothy.
Saker som är svåra att förstå ibland.
Men det mest fantastiska
jag nånsin har gjort var för din skull.
Jag gav din son liv igen.
Lyssna inte på henne.
Raring, det var aldrig Jericho. Det var nån annans barn.
Dockan finns här
för att Sean och Julian har svårt att tro på saker.
Jag måste straffa dem.
Så jag har skickat tillbaka Jericho till en plats där han är utan mig.
Vi hittade en familj, Dorothy,
som sökte efter sitt barn, bara några delstater bort.
Just det, hon stal bebisen från en annan mamma, raring.
För att vi skulle tro att hon är speciell.
Hon har säkert gömt honom nånstans nu.
Hon manipulerar dig som hon manipulerade oss alla.
De förstår inte. De kan inte förstå.
Men du förstår.
En mor känner alltid igen sitt barn.
Det var aldrig Jericho, raring. Lyssna på mig.
Det finns saker som inte kan förklaras.
Som bandet mellan en mor och ett barn.
Som liv och död.
Som mig.
Men du vet sanningen, Dorothy, eller hur?
För du höll honom och du kände hans hjärtslag.
Och du vet att det var Jericho.
Du vet att det var din son, Dorothy. Du vet.
Dorothy, du tror mig väl?
Hon vet att du är sårbar, så hon utnyttjar det.
Lyssna inte på henne.
Dorothy, jag kan få honom tillbaka för alltid.
Håll käften. Håll käften!
Vi behöver aldrig gå igenom det här igen.
Det blir bara du och jag och han.
Håll dig borta från henne.
Du sa en gång att du skulle göra allt för Jericho.
Nu har du chansen.
Du behöver bara säga "ja".
Gör det inte.
Säg bara "ja", så ordnar sig allt.
Jag ska ge dig allt du vill ha.
Snälla Dorothy.
Säg bara "ja".
Ja.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson