Mans vīrs un brālis cieta negadījumā.
Lūdzu, uzgaidiet!
Lūdzu, saprotiet, cik tas ir nopietni.
Man nav bijis iespējas ar viņiem runāt. Es pat nezinu, kā viņi jūtas.
Paskatieties pa logu!
Neesat vienīgā, kas cenšas sazināties ar tuvinieku.
Jums būs jāpagaida.
Man tagad jāgaida.
Klau, es negribu tevi satraukt, bet man jāzina, kas ar viņiem notika.
Par to neuztraucies, Dorotij!
Viss būs kārtībā.
Esmu droša, ka viņi atgriezīsies sveiki un veseli.
Tērneres kundze?
Jā, klausos.
Nu varu pievērsties jums. Nosauciet pacientu vārdus!
Tā. Šons Tērners un Džūljens Pīrss.
- Varu jūs savienot, ja gribat. - Jā, lūdzu! Liels paldies.
Uzgaidiet!
Hallo!
Šon!
Paldies dievam. Tev viss labi?
Dorotij, man ir labi. Paklau, Dorotij, man tevi jāsatiek.
Mums par kaut ko jāaprunājas.
Vai kāds mūs dzird?
Esmu ar Liannu.
Mīļais, ko mēs iesāksim?
Es nevaru atstāt māju.
Mīļā,
diez vai drīz mani izlaidīs.
Slimnīca ir pārpildīta.
Cik ilgi, tavuprāt, tas būs?
Nezinu. Dažas dienas. Varbūt nedēļu.
Šon, diez vai es tikšu galā.
Paklau, Dorotij! Es tev kaut ko aizsūtīšu.
Tobijs var aiznest grozu ar ēdienu. Par to tev nav jāuztraucas.
Man nevajag ēdienu. Man vajag, lai esi mājās.
- To es tagad nevaru. - Nē.
Es par tevi parūpēšos.
Prosciutto, melnās trifeles - kas vien tev garšo.
Nē, Šon.
Es saprotu, mīļā.
Paklau! Astoņos no rīta Tobijs piebrauks un aizvedīs ēdienu.
Neaizmirsti!
Tici man! Viss būs labi.
- Es tevi mīlu. - Jā.
Mums viss ir labi, ja vien esam tuvu kopā.
Viņa nedrīkst redzēt, ka baidāmies.
Mēs varam izlikties, vai ne?
Hallo!
Sveiki! Vai dr. Vodels?
Te atkal Dorotija Tērnere.
Sveika, Dorotij! Acumirkli!
Dorotij?
Kā tu jūties?
Lianna?
Vai dr. Vodels pateica, cik tuvu nazis bija artērijai?
Tas ir brīnums, ka vēl esi dzīvs.
Dorotija ir stiprāka nekā mēs abi kopā.
Viņa tevi uzveiks.
Atpūties, Šon!
Kad izveseļosies, tev būs jāsāk dzīve no jauna.
Tas nebūs vienkārši.
Dorotij?
Šonakt es palikšu te.
Vētra var sabiedēt Džeriko.
Zinu, ka bez Šona tev ir bail.
Mums viss ir kārtībā.
Mums viss ir kārtībā. Jā.
Man likās pareizāk, ka dīvāns ir pagriezts pret televizoru.
Kad tu to izdarīji?
Nespēju aizmigt. Biju pārāk satraukta.
Nodomāju - varbūt mēs trīs varam noskatīties filmu.
Labi.
Tikai, ja tu gribi.
Nē, es gribu.
Lieliski.
Tas būs Tobijs.
Vai atvērsi durvis?
Domāju, ka jāatver tev.
Mēs ar Tobiju...
Un man vajag uz tualeti.
Nāku.
AIZ NOROBEŽOTĀS BEDRES.
IZLIECIES, KA RUNĀ AR TOBIJU.
MUMS JĀAPRUNĀJAS. TAS NEVAR GAIDĪT.
Jā. Liels paldies, Tobij.
Mums tiešām viņu pietrūkst, bet ārsti saka - viņi veseļojoties.
Jā.
Labi. Es viņai pateikšu.
Labi. Vēlreiz paldies. Uz redzīti!
Tobijs sūta sveicienus.
Vai palīdzēsi man ar to grozu?
Ko skatīsimies?
Varu skatīties jebko.
Izvēlies!
Tu vari augšā visu sagatavot, un mēs ar Džeriko pēc brīža būsim klāt.
Domā, ka neesmu tevi jau iepazinusi?
Mēģini novērst manu uzmanību, lai varētu aiziet.
Tu vienmēr tā dari.
Paskaties ārā!
Tu tiešām domā, ka es savā stāvoklī ar Džeriko kaut kur tiktu?
Ja es būtu varējusi, būtu jau aizgājusi.
Mēs skatīsimies te.
Lietainas dienas filmām ir vislabākās.
Vai skatīsimies kaut ko baisu?
Nē, tas bija negadījums. Es negribēju nevienu nogalināt.
Nu, skaistulīt, negadījumus varu izraisīt arī es.
Vai neaizmirsti par rubīna kurpītēm?
Kurpītes, jā! Kurpītes!
Lianna?
Jā?
Es tiešām nejūtos labi.
Tās ir pazudušas!
Mana mugura. Kājas.
Domāju, ka man jāiedzer zāles un mazliet jāpaguļ.
Vai pieskatīsi kādu brīdi Džeriko?
Novanno viņu! Palasi priekšā grāmatiņas!
Tiešām neiebilsti, ka viņš būs ar mani?
Protams, ne.
Zinu, ka tu viņu mīli.
- ...Tev te nav nekādas varas. - Pazūdi, kamēr kāds nav uzmetis...
Tu varētu aiziet pēc vannas mantiņām.
Varēsi nomazgāt viņu savā vannā, kamēr atpūtīšos. Jā?
Labi.
Džeriko, mammītei ir jāiziet ārā parunāt ar tēti.
Un tad es atnākšu atpakaļ pēc tevis. Apsolu.
Man tikai jāparunājas ar tēti, un tad es dabūšu mūs no šejienes laukā.
Mums viņa nekad vairs nebūs jāredz.
Tikai esi stiprs! Mazu brītiņu.
Es tevi mīlu vairāk par visu.
Ei! Esi gatava?
- Jā. - Labi.
Mēs iesim vannā.
Nu re!
Atpūties, Dorotij!
Saki: "Atā, mammīt!"
Atā!
Nāc! Izmazgāšu tev matus.
Džerij, pacel galviņu šādi! Kas tas?
Nāc! Nē.
Ko tu dari?
Ko? To?
To?
Jā. To. Tu gribi to.
- Ei! Čau! - Dorotij!
- Ak dievs! - Sveika!
Ak dievs!
Ak dievs! Atvaino! Ak dievs!
Kas ar jums abiem notika? Vai to jums nodarīja Lianna?
Savā ziņā. Viņa ir pilnīgi jukusi.
To es tev visu laiku sacīju, Džūdžū.
Jā.
Man tevis pietrūka.
Es nedomāju, ka man izdosies.
Tas grozs.
Ja nu Lianna būtu tikusi pie tā pirms manis?
Tobijs teica, ka viņa pēdējā laikā no viņa izvairās,
tāpēc domāju - ja izdzirdēs viņa vārdu, ļaus tev pie durvīm iet vienai.
Viņš viņai kaut ko nozīmē.
Dotij!
Šon... Mums tas ir jāizdara.
Es zinu.
Kas?
Dotij!
Mums ar tevi par kaut ko jārunā.
Varbūt vajadzētu risināt šo sarunu kaut kur citur.
Aizvedīsim tevi pie Frenka.
Nopietni? Es nebraukšu prom.
Es zinu, ko no tevis prasu. Bet šoreiz tev man jāuzticas.
Jāuzticas? Džeriko ir iekšā pie viņas.
Dotij!
Pietiek! Ja prasīsi to vēlreiz, es kāpšu no mašīnas ārā.
Labi.
Džūljen, mums šī saruna būs jārisina šeit.
Dorotij, ko tu atceries no pagājušā augusta?
No augusta?
Kurš tev to pateica?
Ko tu atceries? Kur tavas atmiņas beidzas?
Šon, kā tu to varēji zināt...
Mani tas nomoka jau nedēļām. Man liekas - es jūku prātā.
Es nebiju gatavs, bet tagad esmu.
Dorotij, domāju, ka varu tev palīdzēt. Ko tu atceries?
Neko.
Es neatceros neko.
Es piedalījos Gardēžu konkursā Losandželosā.
Tieši tāpēc mani uzaicināja vadīt šo sezonu.
Skaidrs.
Es mēģināju par to runāt ar tevi guļamistabā. Atceries?
Nezinu. Kas ir? Par ko mēs vispār runājam?
Man nevajadzēja pieņemt to darbu.
Šķiet, es to zināju jau tad.
Es biju ļoti noguris.
Neviens nesaka, cik grūti ir būt tētim.
Un man tas dabiski nepadodas. Atšķirībā no tevis.
Es tikai gribēju tikt projām,
un man likās, ka drīkstu tikt projām - kaut uz īsu laiciņu.
Laikam es vienmēr esmu bijis gļēvulis.
Šon, ja teiksi, ka pārgulēji ar kādu sievieti,
kad biji Kalifornijā, vari to izlaist.
Parunāsim par to, kad mūsu ģimene būs drošībā.
Džūljen, kas? Kas noticis?
Tu pēc dažām dienām man zvanīji.
Teici, ka tev iet grūti.
Es to dzirdēju tavā balsī.
Kāpēc lai es tā teiktu? Man negāja grūti.
Tu to neatceries.
Es zināju, ka tev mani vajag.
Bet es vienalga nolēmu neatbraukt.
Jo es gribēju nopirkt narkotikas. Es nolēmu...
Man tik ļoti žēl, ka neatbraucu.
Jūs abi izklausāties jukuši.
Es tev nezvanīju.
Ko?
Džūdžū, te Dotija.
Es tiešām nezvanītu, ja tas nebūtu svarīgi,
bet, man tiešām ir grūti.
Džeriko tikai raud un raud, un esmu izmēģinājusi visu. Un...
Man tiešām tagad visa ir par daudz.
Tāpēc varbūt tu varētu atbraukt, Džūdžū, uz kādām pāris stundām.
Labi. Atzvani man, ja?
Atā!
Es nesaprotu, kas notiek.
Pēc tam, kad tas notika, mums likās, ka varētu palīdzēt Natālija.
Viņa teicās zinot jaunu psihoterapijas veidu, kas citiem ir palīdzējis.
Tev jāsaprot, Dorotij: mēs nezinājām, kā tev piekļūt.
Tu biji klāt, bet vienlaikus projām.
Un tā esi tu, kas vienmēr pieņem grūtos lēmumus.
Kas tagad notiek?
Tas nav saprotams.
Vai kāds man, lūdzu, var pateikt kaut ko saprotamu?
Es cenšos. Bija lelle.
Un tev tā tiešām noderēja.
Šķita, ka palīdz. Tu domāji, ka tas ir viņš.
Tik vienkārši. Dorotija bija atgriezusies.
Un nezinu, cik ilgi tas, pēc manām domām, būtu turpinājies,
bet... es tam būtu ļāvis turpināties mūžīgi,
ja tā tu būtu ar mani.
Lelle?
Es domāju, ka lelle ir kas?
Šon!
Dorotij, zinu, ka tu vainosi sevi.
Tāda tu esi. Bet tu nedrīksti tā darīt.
Mēs abi bijām tā pārguruši,
un es biju atstājis tevi ar to vienu.
Tas bija tikai negadījums.
Stulbs negadījums.
Vai atceries, cik tovasar bija karsts?
Ceļi sāka kust.
Tu paņēmi viņu līdzi uz veikalu.
Tev bija pilnas rokas.
- Kas? - Tu gribi to no apziņas izslēgt,
bet tev tagad jāatceras, Dorotij.
Mīļā, tā bija tikai kļūda.
Dotij, pacenties atcerēties!
Tērneres kundze, jums viss kārtībā?
Tērneres kundze, esmu policiste.
Vai drīkstu pajautāt par jūsu dēlu?
Džeriko, pareizi?
Kas notika?
Vai atceraties?
REIZA
Man ļoti žēl, kundze.
Dorotij!
Mīļā, lūdzu, runā ar mani!
Dorotij, atgriezies!
Dorotij, lūdzu, atgriezies!
- Džūljen! - Dorotij, izbeidz!
Dorotij, lūdzu! Es tevi mīlu. Izbeidz!
Dorotij! Ak kungs! Dorotij!
Dorot...
Ak kungs! Dorotij!
Nē!
Ak dievs! Ak nē!
Tā. Esam klāt, Dotij. Esam mājās.
Lianna, nonāc lejā!
Mēs visu izstāstījām. Tas ir galā.
Lianna!
Esmu tepat. Nav jākliedz.
Viņa zina patiesību, Lianna. Tas ir galā.
Džeriko tevis šodien pietrūka, Dorotij.
Šon, skaties!
Vai negribi paturēt savu dēlu?
Tā ir lelle.
- Vai tev tas liekas smieklīgi? - Nekas nav smieklīgi.
Izbeidz savas stulbās spēlītes!
Ja? Tas ir beidzies.
Mēs zinām par tuneļiem un to, kā mainīji mazuli pret lelli, lai mūs čakarētu.
Tev vairs nav varas pār mums.
Neviens tev netic.
Es par to nebūtu tik droša.
Dorotij!
Nespēju iedomāties, cik tev tas ir grūti.
Un man ir ļoti žēl, ka tam bija jānotiek šādi.
Bet nu tu zini visu.
Un zini, ko tavā labā esmu darījusi.
Tev tūlīt jāpazūd no šīs mājas, Lianna.
Tu esi psihiski nestabila, un tev jāliek mūs mierā. Tūlīt.
Kad es uzzināju, ka viņš nomira tevis dēļ...
Tūlīt, Lianna!
...es uz tevi biju ļoti dusmīga.
Tad es aptvēru, ka tas ir mans uzdevums.
Mans uzdevums bija tev palīdzēt šo kļūdu labot.
Viņa ir pilnīga psihopāte, Dorotij.
Ignorē viņu!
Es spēju darīt neparastas lietas, Dorotij.
Tādas, kam dažreiz ir grūti noticēt.
Bet pats neparastākais,
ko savā dzīvē esmu darījusi, bija tevis dēļ.
Es tavu dēlu atvedu atpakaļ dzīvē.
Neklausies viņā!
Mīļā, tas nebija Džeriko. Tas bija citu cilvēku bērns.
Šī lelle te ir tāpēc,
ka Šonam un Džūljenam ir grūti tam noticēt.
Man viņi bija jāsoda.
Tāpēc es aizsūtīju Džeriko atpakaļ tur, kur viņš būs bez manis.
Mēs atradām ģimeni, Dorotij,
kas meklē savu mazuli, tikai dažus štatus tālāk.
Tā ir. Viņa nozaga to mazuli citai mammai, mīļā.
Tikai lai mēs domātu, ka viņa ir īpaša.
Nu viņa viņu kaut kur ir noslēpusi.
Viņa ar tevi manipulē tāpat, kā to darīja ar mums visiem.
Viņi nesaprot. Viņi to nespēj.
Bet tu spēj.
Māte vienmēr pazīst savu bērnu.
Tas nebija Džeriko, mīļā. Lūdzu, ieklausies manī!
Ir tādas lietas, ko nevar izskaidrot.
Tādas kā saikne starp māti un bērnu.
Tādas kā dzīvība un nāve.
Tādas kā es.
Bet tu zini patiesību, Dorotij, vai ne?
Jo tu viņu turēji un juti viņa sirdspukstus.
Un tu zini, ka tas bija Džeriko.
Tu zini, ka tas bija tavs dēls, Dorotij. Tu zini.
Dorotij, tu man tici, vai ne?
Viņa zina, ka tu esi trausla, un tagad to izmanto.
Neklausies viņā!
Dorotij, es varu atvest viņu atpakaļ pavisam.
Tūlīt pat apklusti!
Mums šis nekad vairs nebūs jāatkārto.
Būsim tikai tu un es, un viņš.
Liec viņu mierā!
Reiz tu man teici, ka Džeriko labā darītu jebko.
Šī ir tava iespēja.
Tev tikai ir jāpasaka "jā".
Nedari to!
Tikai pasaki "jā", un viss būs kārtībā.
Es došu tev visu, ko gribēsi.
Lūdzu, Dorotij!
Tikai pasaki "jā"!
Jā.
Tulkojusi Inguna Puķīte