Džeriko.
Mammīte tepat ir!
Šai maltītei jābūt īpašai.
Negribu šokēt viņas organismu.
Pēdējos mēnešos slimnīcā viņas ēdiens bija diezgan bezgaršīgs.
Vai tev šorīt nav jātiekas ar GQ?
Ir Dorotijas pirmā diena mājās. Es varētu būt viņai vajadzīgs.
Dorotijai ir vajadzīgs normālums.
Tev būtu jāiet.
Man būtu jāpaliek.
No rīta mēs tiksim galā.
Ej, saģērbies!
GQ gaida.
Labrīt!
- Nē. Es Šonam teicu. Es negribu… - Šonam bija jāiet uz darbu.
Bet neuztraucies! Viņš zina, ka esi labās rokās.
Kur ir mans dēls?
- Tā, pacelsim tevi… - Neskaries klāt!
Man ir labi.
Tev sāp, Dorotij.
Es izveseļošos. Ej prom!
Es saprotu, ka esi aizvainota, bet nevajag būt ļaunai.
Tā, paskandini šo, ja mani vajag.
Neviens cits tevi šodien netraucēs.
Lai vari atpūsties.
Nu, auzu putru viņa neēd.
Tu labi izskaties.
Vai tu varētu pagatavot šo?
Nevajadzētu būt pārāk grūti, un Dorotija to noteikti novērtētu.
Līdz pusdienām gribu pabūt ar Džeriko.
Jā, bet tā negaršos kā Šona gatavotā.
Labi.
Lianna, diez vai mums vajadzētu būt kopā, kad esam Dorotijas mājās.
Nu, Šonam jāstrādā. Dorotijai jāveseļojas.
Mums tagad jābūt viņiem.
Masveida pārcelšanos no pilsētas uz piepilsētu
Filadelfijas iedzīvotāji uztver dažādi.
VARDARBĪGU NOZIEGUMU UZPLŪDI
Vai šī savdabīgā vēsturiskā pilsēta zaudē šarmu?
Mārša, sena vietējā iedzīvotāja un trīs bērnu mamma, izklāsta savu viedokli.
Filadelfija nav tāda kā agrāk.
Pilsēta ir net…
Tev tiešām nevajadzētu to skatīties.
Mūsu pilsēta ir tikpat skaista kā vienmēr.
Džūljens tev pagatavoja šakšuku. Vai nav mīļi?
Mums likās, ka tu varētu gribēt kaut ko ar izteiktāku garšu.
Kur mans brālis ir? Es gribu viņu redzēt.
Varbūt pēc brītiņa.
Kā tu jūties?
Man niez… un sāp.
Un es negribu, ka esi man tuvumā.
Nu, es parunāšu ar tavu ārstu, lai iedod stiprākas zāles.
Laiks ēst.
Dorotij!
- Nu taču! Tikai vienu kumosiņu. - Nē.
Nu re!
Tā, es zinu, ka tas bija netīšām.
Šons teica, ka tavam kuņģim vajag laiku, lai pielāgotos.
Ei, klau, es gribu tev ko parādīt.
Es tev izgatavoju šo kā mājās atgriešanās dāvanu.
Tā ir no Džeriko vecajām drēbītēm -
tām, no kurām viņš izaudzis, kamēr biji prom.
Viņš izaudzis tiešām liels.
ŠIS SIVĒNTIŅŠ…
Tas ir mātes darbs…
tikt vaļā no viņa vecajām drēbītēm.
Ne tavējais.
Nu tu man esi atņēmusi arī to.
Sveiks! Kas ir?
Vai viss kārtībā? Dorotija neatbild uz zvaniem.
Viss ir labi.
Viņa noteikti tikai atpūšas.
Esi Liannas garderobē?
Es domāju, ka gribi aprunāties privāti.
Labi. Vai pateiksi, lai Dorotija piezvana? Gribu zināt, kā viņai ir.
Neuztraucies, Šon! Ja? Ļaunākais ir aiz muguras.
Es saprotu, ka uz mani dusmojies.
Bet tas, kas notika uz kāpnēm, bija negadījums.
Un es ļoti atvainojos par to sedziņu.
Nebija pareizi, ka tev nepajautāju.
Atvedu pārsteiguma viesi.
Manu mīļo puisīt!
Kā mammīte pēc tevis ilgojās!
Dod viņu man!
Vispirms divus kumosus.
Vēl divus. Tieši tā.
- Nāc šurp! - Labi.
- Čau!
- Iesi pie mammītes? - Čau!
- Cik tu esi liels! Ak tu dieniņ! - Nolikšu tevi.
Vai tu labi rāpo?
Jā?
Domāju, ka drīz viņš jau staigās.
Jā.
Zinu, ka nevaru tevi vēl pacelt,
bet, kad varēšu, nelaidīšu vaļā.
Jā. Un tad būsim tikai es un tu mūžīgi mūžos, mazais.
Labi. Domāju, ka šodienai pietiek.
Nē, viņš pie manis bija tikai mirklīti.
Tu nedrīksti pārpūlēties, Dorotij. Ārsta rīkojums.
Lūdzu!
Es tevi ienīstu.
- Sveiks! - Sveika!
Viss kārtībā?
Dorotija nupat atgriezās no slimnīcas.
Viņai liekas, ka zina, kas viņai nāk par labu, bet tā nav.
Viņa teica, ka…
Dažreiz…
ir labāk parādīt cilvēkiem, ka viņiem uzticamies.
Kā sviežas, Tobs?
Ko tu te dari?
Šons lūdza mani šo to nokārtot, kamēr ir aizņemts.
Tāpēc kādu brīdi te būšu.
Ko te dari tu?
Dorotijai.
Sveika, smukā!
Atnācu apciemot mūsu karalieni cīnītāju.
Viņa tagad atpūšas. Varbūt citreiz?
Viņa man atrakstīja.
Es uziešu augšā.
Tikai… Atvaino!
- Vai no Miel? - No Fiore's.
Ak dievs, cik garšīgi!
Tev - tikai to labāko.
Atnesu Dorotijai puķes.
Korta, vai aizvērsi durvis?
Sveika!
Ko tu te dari?
Dorotijai viss labi? Viņa piezvanīja, lai braucu mājās.
Viņa tev piezvanīja?
Vai redzēji, kas notiek ārā?
Šon, Dorotija teica, lai uzej pie viņas.
Kas tur notiek?
- Vajag jaunu tvertni. - Zinu.
Mēs to pamanījām…
Kas, pie velna?
- Tīrs. - Jā. Laižu lejā.
Labi.
- Blaktis. - Pretīgi!
Izskatās, ka visā apkaimē.
Esot jāpārbauda šuves.
Velns!
Liekas, ka tās visur pa mani rāpo.
Ko, pie velna, lai iesākam ar Dorotiju?
Ak dievs! Piezvanīšu Frenkam.
Kas notiek?
Vai te kāds ir?
Jūsu zvans mums ir ļoti svarīgs.
- Lūdzu, uzgaidiet… - Velns!
…pēc maza brītiņa.
Jūsu zvans mums ir ļoti svarīgs.
Lūdzu, uzgaidiet -
mūsu pārstāvis pieslēgsies pēc maza brītiņa.
Apžēliņ!
Tēt?
Es jau nu nebojāšu savu uzvalku. Tas ir no Toma Forda kolekcijas.
- Vai insektu iznīcinātājiem piezvanīji? - Gaidu savienojumu jau 30 minūtes.
Ak kungs!
Kā iet Dorotijai?
Neesmu pie viņas bijis. Viņa visu laiku sūta īsziņas.
Diez vai drīkstam viņu pārvietot, tāpēc nezinu, ko teikt.
Nu, lai tā arī paliek!
Nav jēgas viņu biedēt. Pagaidīsim, līdz kāds atbrauks palīgā.
Mēģinot pārvietoties, viņa varētu savainoties.
Viņai viss kārtībā. Domāju, ka pie viņas ir Lianna.
Turi mierīgi!
Ko tu dari?
Rūpēm par sevi ir liela nozīme.
Pēdējā laikā neesi savā ādā. Šis palīdzēs.
Lianna!
Agrāk es skuvu savu tēvoci, tāpēc man ir ļoti droša roka.
Kur visi ir? Kur ir Kortnija?
Domāju, ka viņa ir dušā.
Dušā?
Zini, tev tiešām nav jāzvana ne Kortnijai, ne Šonam.
Mēs tiekam galā. Mēs ar tevi - vienas pašas.
Lianna, liec mani mierā!
Labi. Atstāšu pusratā, ja to tu gribi.
Tā, kāpēc gan tev mazliet neuzkrāsoties?
- Kāpēc gan tev neuzkrāsoties? - Ko, nē!
Velns!
Priekā!
Tā. Vai drīkstu atļauties
parunāt par to, ka tu kniebies ar auklīti?
Lai nu kurš runātu!
Kortnija ir ar tevi cik - astoņus, deviņus mēnešus?
Kad viņas derīguma termiņš beigsies?
Viņa mani dara laimīgu, Džūljen. Tā bija ar visām - vismaz uz laiku.
Vai viņa tevi dara laimīgu? Tā auklīte.
Lianna?
Nezinu.
Tāda sajūta…
Nemāku izskaidrot.
Kas, pie velna, tas?
Es braucu, tiklīdz zvanīji, bet mums te ir kāda problēma.
Dorotij, es negribu tevi pārbiedēt, bet mums ir blaktis.
Blaktis?
Ak dievs! Es kasos visu dienu!
Tās ir visā apkaimē.
No tām cenšas atbrīvoties, bet tas iet lēni.
Nav skaidrs, kas notiek, bet es tevi dabūšu ārā.
- Neuztraucies! - Neuztraukties?
Vai neredzi, kādā stāvoklī esmu?
Es varētu pārvietot tevi pats.
- Nē. - Beidz! Ļauj man tev palīdzēt.
Ja sāpēs, es pārtraukšu.
Nē! Labāk lai mani sakož blaktis, nekā tu man pieskaries!
Kā tu vari tā teikt?
Tu mani atstāji vienu ar viņu.
Dorotij!
Padod manu telefonu!
Atsūti šurp Kortniju!
Tu negribēji šīs foršās drēbes?
Iztikšu.
Kas vainas?
Nekas.
Es nesaprotu.
Lai vai cik es tev, Šonam, Dorotijai dodu,
jūs vienalga visu laiku esat nelaimīgi.
Tas nav tik vienkārši.
Vai zini, cik tā ir briesmīga sajūta, ka tevi uztver kā pašsaprotamu, Džūljen?
Tas tracina. Kā kukaiņi, kas lien zem ādas.
Dorotijai laiks nokārtoties.
Mums bija privāta saruna.
Ej! Piezvani, kam es teicu.
Vai viss būs kārtībā?
Būs labi.
Tev vajag manu palīdzību.
Tā gadās.
Bet es vienmēr esmu te, lai aiz tevis satīrītu, vai ne?
Rokas augšā!
Es tev tās izmazgāšu.
Velns!
Kad būs tie iznīcinātāji?
- Pēc trim stundām. - Trim stundām!
Mani pārsolīja. Kaimiņi samaksāja trīsreiz vairāk.
Tur ārā ir sešas mašīnas. Gan kāda palīdzēs.
- Iešu es. - Turi…
Atvainojiet!
BLAKTIS
- Ei! - Sveiks, vecīt!
Esmu apzvanījis visus sasodītos kukaiņu uzņēmumus pilsētā,
un es dzīvoju tepat.
Kādam te acīmredzot nav, ko darīt, tāpēc, ja tu atrastu kādu, kas mums palīdzētu,
es būtu laimīgākais cilvēks pasaulē.
Jā, bet to nenosaku es.
Vai atradīsi kādu, kas nosaka?
Tūlīt nākšu.
- Fantastiski, vai ne? - Ak dievs!
Viņas spējas ar katru dienu pieaug. Tu noteikti izjūti bijību.
Par ko jūs runājat?
Viņa to izdarīja, lai pasargātu mūs no tiem, kas grib mums kaitēt.
Vai neredzi? Briest karš.
Viņa aizsargā mūs. Aizsargā tavu ģimeni.
Ak kungs, jūs, ļaudis, esat nepārspējami.
Žēl, ka tas jāsaka,
bet domāju, ka šis drīzāk ir higiēnas un nolaidības jautājums, nevis vudū.
Tu taču to jūti, vai ne? Kad esi viņai blakus.
Kaut kas tevi pievelk un saka: īstais ceļš ir viņa.
Tas ir viņas spēks.
Tu vēl te?
Jā, man teica, lai pagaidu, kamēr insektu iznīcinātāji būs prom.
Atvaino! Negribēju tevi te ieslodzīt.
Tu jau neko neizdarīji.
Mana abuela gatavoja šo moli vienmēr, kad man bija nelāga diena.
Piemēram, kad netiku futbola komandā vai basketbola komandā.
Teikšu, ka viņa to gatavoja bieži.
Nospriedu, ka šodien visiem noderētu ēdiens, kas iepriecina.
Tu to pagatavoji man?
Jā?
Tas ir jauks.
Labi.
Kas tur ir?
Ak dievs!
Es apēdīšu, cik kumosu liksi, tikai ļauj man satikt dēlu!
Agrāk es tev patiku.
Mēs dejojām.
Stādījām puķes.
Stāstījām noslēpumus.
Meiteņu laiks - atceries?
Kas ar to notika?
Es sapratu, kāda tu esi.
Kāda es esmu?
Ļauna.
Vai gribi uzzināt noslēpumu, Dorotij?
Es sāku kaut ko saprast par cilvēkiem ap tevi.
Šons, Džūljens - viņi tevi ļoti mīl.
Bet domāju, ka vēl vairāk par to viņi baidās no manis.
Tas mani nomāca, bet nu jau pret to vairs neiebilstu.
Patiesībā domāju, ka viņi baidās tik ļoti,
ka droši vien šajā istabā ne kāju nespertu,
ja zinātu, ka esmu te.
Droši vien pat tad, ja tu kliegtu.
Tagad tev esmu vienīgi es.
- Cik mājas bija skartas? - Ko?
Cik mājas bija skartas?
Nezinu. Piecpadsmit? Divdesmit? Gandrīz viss kvartāls.
Nesaprotu. Aizgāju no GQ, kad intervija bija pusē,
bet nu viņi prasa, lai rīt atgriežos uz lielāku interviju.
It kā es neko nespētu izdarīt aplam.
- Lieliski, šef. - Nu, nu, dārgā!
Mana āda deg, Frenk. Dabū mani ārā no šīs mājas!
Dorotij?
Lianna!
Kas viņas ir?
Kopējas, kuras es nolīgu, lai man palīdzētu.
Mēs ar Kortniju pētījām iespējas visu dienu.
Ko? Kāpēc?
Domāju - tu zini, kāpēc.
Tagad vari iet.
Tu šajā cīņā neuzvarēsi, Lianna.
Es tiešām ļoti cenšos nesadusmoties.
Tulkojusi Inguna Puķīte