…mēbelēts pagrabs šajā rajonā ir kas neparasts.
Visur 4,5 m augsti griesti.
Otrajā stāvā - bibliotēka ar kamīnu.
Protams, lielais kamīns ir pirmajā stāvā.
PĀRDOD VAI IZĪRĒ MĀJU
Šis ir diezgan pieprasīts rajons.
Tas ir neparasti, ka te, Sprūsstrītā, ir pieejamas trīs mājas.
Tā.
Nu, ja esat gatavi, varam apskatīt iekšpusi.
Burvīga apkaime, vai ne? Īsts sapnis.
Nāciet!
10 - ATPŪTA GULTĀ! 11 - ATPŪTA GULTĀ! 12 - ATPŪTA GULTĀ!
Ķiploki. Pamēģini ar ķiplokiem un olīveļļu vai…
Džeriko, re! Mammīte pamodusies. Saki: "Čau, mammīt!"
-Sveika, mīļā! -Sveika, Dotij!
Ei, esi izsalkusi? Apsēdies! Ir brokastis.
Gribi sulu? Dabūšu tev sulu.
-Uz plīts ir kafija, Dorotij. -Jā, vai kafija. Ko gribi.
Man jau likās, ka šodien nokāpsi lejā,
tāpēc pagatavoju gardu amaranta putru,
zīdkoka augļu plāceņus, mandarīnu ievārījumu un bekonu.
Kā jūties? Atpūtusies?
Jā, trazodons to panāk.
Tie ir cilvēki no parka.
Jā, viņš teica, ka grib izpalīdzēt.
Mēs ar Frenku strīdējāmies par zālēm. Nevajadzētu tās lietot.
Un es mūsu sūda tēvam pateicu: ja viņš kādreiz aizmirsīs atslēgas
vai pantu no Steely Dan dziesmas, es viņu iespundēšu demences dēļ.
Viņš vairs nav gaidīts šajā mājā. Kamēr to nemainīsi.
Piekrītu.
Mēs visi zinām, ka problēma nav Frenks.
Tās esam mēs. Tu un es.
Tas, ko gribēji man nodarīt - aizsūtīt mani prom…
Daudzi nespētu tikt tam pāri.
Bet es te ierados tev palīdzēt,
un to es arī darīšu.
Pat ja tu to negribi.
Tāpēc, lūdzu, beidz ar mani cīnīties,
lai mēs atkal varam būt ģimene.
Es gribu sākt no jauna.
Un tev nav jāraizējas, ka es uz tevi dusmojos, Dorotij.
Jo es tev piedodu.
Un es tev vienmēr piedošu.
Es aizgāju par tālu.
Tu tikai centies palīdzēt. Tagad es to redzu.
Piedod, Lianna! Tas vairs neatkārtosies.
Šķiet - jauns sākums ir laba doma.
Nu, tu to vari.
Nāc šurp!
Gribi savu mērkaķīti? Tad tev jārāpo šurp.
Tu tam tici?
Tev izdodas.
Jā, es arī ne.
-Malacis. -Malacis.
Viņa ir viltīga - spēlē spēli. Mūs tur neiesaista.
Saprotu, kāpēc viņa ir piesardzīga.
Dorotija spēlē tikai tad, kad prātā jau ir guvusi uzvaru.
Lianna tagad ir tik nevainīga tāpēc, ka tu viņu drātē?
Tikai zinu, ka Lianna Dorotijai nedarītu pāri.
Viņa ir nekaitīga.
Nuja.
Mums jāpieskata viņas abas, lai viss nesaiet grīstē.
Gribi beigt?
Jā, varbūt. Tu taču neiebilsti, ko?
Nē, protams, ne.
Bet rīt turpināsim.
Nezināju, cik ļoti manam ķermenim to vajag.
Manējam arī.
Vai man paņemt Džeriko?
Jā. Tas būtu labi.
Varbūt es varētu nosnausties.
Tikai neļauj viņam rāpot bez manis!
Ja mēģinās, apturēšu.
Pa visiem šiem gadiem, kopš esam kopā, vai zini cik reižu
tu esi patiesi atvainojusies?
Atvaino, Šon! Cik tad?
Pastāsti man! Lai vai ko tu plāno.
Plānoju? Es tikai cenšos būt patīkama. Jūs to gribējāt.
Beidz, es tevi pazīstu.
Tu kaut ko perini, lai tad, kad vismazāk to gaidīsim, varētu…
Varētu ko?
Ko tieši es varu, Šon?
Kad dr. Makenzijs teica, ka es apdraudu Džeriko,
es ieskatījos tev acīs.
Varbūt tu negribēji, lai dodos prom,
bet tu ticēji, ka varu nodarīt pāri mūsu dēlam.
To es nekad neaizmirsīšu.
Vai esi kaut ko dzirdējis par Mailo?
Man žēl.
Neko.
Viņi viņam to nodarīja.
Lai mūs ievainotu.
Es necietīšu netaisnību.
Vai tu viņai tici?
Kad gājām pamatskolā,
Dotija iekrāva sīkam kretīnam vārdā Kevins Pārkers.
Viņu uz nedēļu izslēdza, un viņai bija jāraksta atvainošanās vēstule.
Tās vietā viņa uzrakstīja zīmīti, ka viņš to bija pelnījis, jo mani izsmēja.
Mana māsa netaisnību necietīs.
Man liekas - ir laiks atstāt pagātni aiz muguras.
SEPTEMBRIS
IERODAS JAUNĀ AUKLĪTE!!! ATPAKAĻ UZ DARBU!
Vai viss kārtībā, Šon?
Nē.
Vai tev bija kāds sakars ar Izabellu?
Liekas - esi par daudz iedzēris.
Tā nav atbilde.
Runa ir par Dorotiju?
Viņa ir dusmīga.
Domāju - viņa izdarīs kaut ko stulbu.
Ak tā.
Paldies, ka pateici.
Nesaprotu, kāpēc viņai ir tik grūti mūs mīlēt.
Pagaidi! Ja viņa tiešām ko izdara, nedari viņai pāri!
Tev man jāapsola.
Vai tāpēc tu te esi?
Tu tiešām tici, ka es darītu pāri Dorotijai?
Arlabunakti, Šon!
Būp!
Celies un velies, miegamice! Ir gandrīz 9.00.
Vai viss ir kārtībā?
Protams.
Es tik iedomājos, ka varam iziet pastaigāties.
Kafija ir uz naktsskapīša. Pēc brīža gaidīšu tevi lejā.
Jā.
Es gribēju tevi atvest šurp, lai pati redzi,
ka pie maniem draugiem esi drošībā.
Es viņiem stāstu par tevi.
Par to, ko tu man nozīmē. Ko nozīmē mūsu ģimene.
Eleven News meklē jaunu rīta ziņu diktoru.
Ko?
Viens no draugiem to atrada konteinerā pie TV studijas.
Džaneta Deša šovasar ies pensijā.
Dorotij, tā varētu būt lieliska izdevība tev.
Tev nebūtu jādodas izbraukumos, ziņojot par to, kas nav tevis vērts.
Ir konkrēts darbalaiks.
Tu varētu būt mājās, lai vakariņotu ar Šonu un noliktu gulēt Džeriko.
Tieši tas, ko tu vienmēr esi gribējusi.
Viņi mani neņems.
Varbūt paņems.
Es tikai cenšos tev parādīt, ka mēs visi esam vienā pusē.
Tev iet actiņās.
Kurš ir mans tīrais eņģelītis?
Mamma.
Jā.
Mamma.
Tā esmu es!
Esmu tava mamma.
Tavs pirmais vārds bija "mamma".
Mamma.
Es saģērbos solīdi, kā lūdzāt.
-Neviens man neizteiks komplimentu? -Nav laika.
Gandrīz jau gatavs.
Pagaršosiet?
Apbrīnojami.
Perfekti saskaņots.
Kur tu iemācījies to pagatavot?
Tu to pagatavoji man tajā nedēļā, kad ievācāmies.
Nezināju, ka to vēroji. Kādi tev vēl ir noslēpumi?
Nē. Nekādā gadījumā.
Tiešām? Tagad?
-Kāpēc ne? -Kas tas ir?
Mūsu mātes '78. gada Romanée-Conti. Īsts dievu dzēriens.
Pats Zevs joprojām taupa šīs pudeles.
Mēs neesam Zevs.
Ir otrdiena. Otrdienā, Dorotij?
Mammu otrdiena nekad neatturēja.
Un, ja vien nedomā atsākt, diez vai tas attiecas uz tevi.
Tas nav taisnīgi. Runa nav par manu atturību.
Runa ir par mammu.
-Tiklīdz to atvērsim… -Viņas vairs nebūs.
Es zinu.
Tāpēc tas ir ideāli piemērots.
Mēs visi varētu sākt no jauna.
Vai ne?
Viena glāze nekaitēs.
Tā ir teicis katrs alkoholiķis.
Atmeti vienreiz, atmetīsi vēlreiz.
Tici man! Es neļaušu tev krist.
Džūljen, tev tas nav jādara…
Es to varu. Atver!
-Esi drošs? -Mēs tāpat visi zinājām, ka atsākšu.
Tikpat labi tā var būt šī glāze.
Labi. Tad aiziešu pēc karafes un Burgundijas kristāla glāzēm.
Par mātēm.
Un par jaunu sākumu.
Ko tu sagaršo?
Senu uguņošanu.
Šķūni rudenī.
Vijolītes.
Mammas mīļākās puķes.
Bļāviens!
Dorotij?
Ļauj man pateikt, Šon!
Ir skaidrs, ka mēs ar tevi uz notiekošo esam raudzījušies atšķirīgi.
Dažreiz prātoju, vai tev vispār patīk šī dzīve, kuru kopā esam izveidojuši.
Vai arī kaut ko esmu sapratusi ne tā. Bet…
Tagad tev ir tie uzskati…
kurus es nevaru pieņemt.
Un par to esmu bijusi tik dusmīga uz tevi.
Vairs ne.
Tu tvēries pie ticības.
Es tvēros pie dusmām.
Droši vien tava pieeja ir cēlāka.
Piedod!
Dorotij!
Piedod tu man! Es…
Tas nebija ātri. Bet es panācu, ka viņa man uzticas.
Es spēšu izdarīt, ko vajag…
Kuš!
Viņas stāsts sākas.
Tas barojas no tumsas.
Katru nakti kļūst stiprāks.
Viss sabrūk.
Māja ir pilna ar kaitēkļiem.
Vai saod puvumu?
Kas, ellē, tagad notiks?
Beigas.
Ak dievs, kur ir tavs knupītis? Tepat bija.
Viņam tajā būs auksti.
Nost no ceļa!
Kur tu dosies?
Kaut kur tālu projām.
Ko tu tur darīsi?
Sākšu no gala.
Drīkstu braukt līdzi?
Nē.
Vai nesaproti? Nē!
Es sekošu tev visur, kur dosies.
Vienalga, cik tālu.
Lianna, vari ņemt visu.
Tas ir tavs.
Māja, mans brālis, mans vīrs.
Viss, ko gribi. Ņem!
Lūdzu, tikai ļauj man ņemt manu bērnu un aizbraukt!
Es daru to tevis dēļ.
Šon! Džūljen!
Kas te notiek? Dorotij, kāpēc esi apģērbusies?
-Dorotij, beidz! -Dod Džeriko!
-Nē! -Vai varam visi nomierināties?
-Aizveries, Džūljen! Nost! -Kāpēc gribi mani pamest?
Es neesmu tava sasodītā māte.
Neesmu tava draudzene. Esmu darba devēja.
Un tu esi skumja un realitātes sajūtu zaudējusi meitene, kam vajag palīdzību.
Un tu kaut kā esi panākusi, ka šie abi idioti tev tic.
Dorotij, labāk viņu paturēšu es.
Neiedrošinies skatīties uz mani tā! Ne tagad.
Neviens uz tevi nekā neskatās.
Es nepieļaušu, ka ar viņu notiek kas slikts. Nekad.
Es zinu. Zinu.
Es tagad došos prom.
Man žēl, Dorotij.
Nē!
Dorotij! Ak kungs! Džūljen!
Velns! Džūljen, izsauc ātros!
-Ai, velns! Velns! -Ātrāk! Nu!
Es jau zvanu!
-Džūljen, dari kaut ko! -Tūlīt!
Lūdzu, mums vajag palīdzību!
Dorotij! Ak, Dorotij!
-Izsaucu ātros. -Džūljen!
Tulkojusi Inguna Puķīte