Pone Terneri.
Kaip suprantu, ieškote Džeriko.
Kas jūs?
Teta Džozefina.
Gal galėtumėte saugiai priglausti?
Tai - dovana Lijanai. „Betamax“ grotuvas.
O kaip Mėja ir dėdė Džordžas?
Jie su visu šituo nebesusiję.
Galiu užeiti?
Ką…
Nebijokite.
Dorotė Terner.
Kovotoja.
Kas jūs?
Teta Džozefina.
Teta Džozefina?
Teta Džozefina.
Kur Džerikas?
Ar galėtume visi prisėsti?
Noriu būti šalia.
Jūs jam kažką padarėte?
Ne.
Viskas labai painu.
Eikš.
Niekas neturėtų nešti šitokios naštos.
Ką jūs darote?
Dorote.
Neturėjai būti šios istorijos dalimi.
Žinau, ką padarei dėl savo sūnaus.
Tai, kiek stengeisi jį susigrąžinti, atima žadą.
Tačiau atėjo metas viską baigti, tiesa?
Jūs nusipelnėte ramybės.
Nesuprantu, kodėl man tą sakote.
Jūs taip nemanote.
Jei manytumėte, būtumėte jį man atvežusi.
Turiu pamatyti Lijaną.
Jai labai reikia mano pagalbos.
Ne.
Neleisiu, kol savo rankose nelaikysiu sūnaus.
Deja, tokia yra tvarka, kaip viskas turi būti daroma.
Tokie yra mūsų papročiai.
- Dorote, galbūt vertėtų apsvarstyti… - Ne.
Neleisiu jums su ja susitikti.
Jokiu būdu. Ar aišku?
Nebenoriu daugiau žaisti jūsų žaidimų.
Tu tiek ilgai kovojai, tiesa?
Jau gana.
Dabar viskas bus gerai.
Dorote, man atrodo, ji nori mums padėti.
Galite praleisti su ja 15 minučių, ne daugiau.
O tuomet atsakysite į visus mano klausimus.
Antraip išmesiu jus lauk, ir jūs niekuomet nebepamatysite Lijanos,
prisiekiu.
Džerikas - mainais už Lijaną.
Viskas.
Pas tave kai kas atėjo.
Pasakykite, kas.
Prisistatė kaip tavo teta.
Pasakykite jos vardą.
Prisistatė kaip teta Džozefina. Ji jau ateina.
Prašau, nepalikite manęs vienos su ja.
Štai kur ji. Mūsų mažoji Lijana.
Kodėl jūs su šydu?
Pasakyk, ko nori, Lijana.
Noriu likti čia, pas Ternerius.
Bijau, tokios galimybės nėra.
- Kodėl ne? - Tu neturėtum čia būti.
Turėčiau.
Ko tu tikiesi?
Kad čia būsi laiminga?
Kad ši šeima tave myli?
Nemyli.
Mudvi su Lijana šįvakar išvyksime.
Daviau pažadą ir noriu jį ištesėti.
Kas čia?
MAŽAS PARŠELIS…
Tiesa, mieloji.
Sveikas, Džiulijanai, kai kas nutiko. Būtinai perskambink.
Dorote?
Ką ten darai? Tau viskas gerai?
Atidaryk duris.
Dorote.
Šūdas.
ĮVESKITE KODĄ
Kas čia dabar?
Dorote!
Viskas paruošta?
Taip.
Kas čia?
Paskutinis įspėjimas tau. Tad gerai pagalvok.
Sveiki prisijungę prie Mažiau Šventųjų bažnyčios.
Mane vadina dėde Frederiku,
ir aš jums pravesiu susitikimo ritualą.
Parodysime, kaip sugrąžinti prarastą narį į šviesą.
Ritualas reikalauja praktikos, planavimo ir preciziškumo.
Trijų „P“.
Kad viską tinkamai parodyčiau, man padės
jaunoji pusseserė Mariana.
Ritualas vyksta keturiomis pakopomis.
Pirmasis žingsnis - meldimas.
MELDIMAS
Meldimą pademonstruos mūsų giminaičiai Lankasteryje.
Pasirenkame muziką, kuri mums primena
tuos laikus Žemėje, kurie mums buvo svarbūs.
Kuomet įsimylėjome, kuomet nutiko kažkas gero…
Tuomet sužalojame kūną, kad atsiskirtume nuo to klaidingo jausmo.
Klausykitės muzikos, kuri jums prie širdies.
Tos, kuri jums primena laikus, kai dar gyvenote Žemėje.
Kitas žingsnis - įšventinimas.
ĮŠVENTINIMAS SIELOS ATSKYRIMAS NUO KŪNO
Pirma, juos reikia apakinti.
Tą galima padaryti su peiliu, rankomis arba aliejumi.
Po to reikia atverti visas galūnes.
Kai supjaustote visas galūnes įkaitintu peiliu,
siela yra pasiruošusi palikti kūną ir susilieti su Dievu.
Dorote!
Liko paskutinis žingsnis.
Išsilaisvinimas.
IŠLAISVINIMAS
Turite sudeginti kūną rankomis sukrautame lauže.
Prakuroms galite naudoti šakeles.
Svarbu užbaigti šiuos tris žingsnius greitai ir laikytis tvarkos,
antraip mirtis gali nepavykti.
Gali būti sunku, tiek fiziškai, tiek emociškai,
tačiau nepamirškite, kodėl to reikia.
Nes kai vienas iš mūsų nuklysta,
kelio atgal nebėra.
Jūsų veiksmai išgelbsti nekaltus vyrus ir moteris.
Ir nors jie kažkada buvo jūsų šeima,
nepamirškite, kas yra tikrasis jūsų priešas.
Sėkmės jums,
telydi jus Dievo stiprybė.
Nusprendei pamiršti savo atsakomybę ir atvykai į šią šeimą.
Noriu sužinoti, kodėl.
Dorotei reikėjo mano pagalbos.
Ir tu jai padėjai?
Taip.
Bet, Lijana, mes turime vienintelį tikslą.
Tarnauti jam.
Eikš. Pažiūrėkime, gal dar pavyks tave išgelbėti.
Dorote!
Ne.
Dieve mano. O, ne.
O, ne.
Ne.
Dangiškasis Tėve, aš prieš tave nusidėjau.
Prašau tavęs atleidimo.
Ateik į mano gyvenimą ir atleisk mano tikėjimo nuodėmes.
Aš atsisakau savo žemiškųjų turtų
ir atveriu tau savo širdį, Viešpatie.
Prašau, valdyk mano kūną pagal savo valią.
Aš atsisakau savo žemiškųjų turtų
ir atveriu tau savo širdį, Viešpatie.
Prašau, valdyk mano kūną pagal savo valią.
Aš pamiršiu Dorotę Terner.
Kažkas negerai, Lijana?
Kodėl turiu tą sakyti?
Turime būti pasiruošę visko atsisakyti.
Daugiau niekam nėra vietos.
Tęsk, Lijana.
Aš pamiršiu Dorotę Terner.
Kažko geisti, netgi motinos, yra nuodėmė.
Tu išklydai iš kelio, Lijana.
Ir už tai sumokėsi.
Dangiškasis Tė…
Kas per šūdas?
Dorote, atidaryk duris, bliamba.
Niekur neisiu iš šio kambario.
Kodėl ne?
Jie jį nužudė, Šonai.
Mane kankina siaubinga nuojauta.
Aš nusprendžiau.
Tu to nežinai.
Patikėk. Tu nenori taip pasielgti.
Aš noriu savo kūdikio.
Tuomet atidaryk duris.
Mes ką nors sugalvosime.
Tačiau turime tą padaryti drauge.
Suprantu, jog negali suvokti, ką jaučia motina, Šonai.
Mūsų siela - viena.
Privalau būti su juo.
O kaip aš? Man reikia tavęs.
Ką aš darysiu? Kaip be tavęs gyvensiu?
Man labai gaila.
Tikrai nenoriu tavęs skaudinti.
- Tikiuosi, atleisi man už tai. - Niekuomet neatleisiu. Niekuomet.
Prisiekiu.
Per vėlu. Aš jau nusprendžiau.
O ką turėsiu jam pasakyti, jei jis - gyvas?
Jog turės augti be motinos, nes…
Gal gali taip nešaukti?
Nieko nebus, jei ten šauksi.
Tu su savo sūnumi taip nepasielgsi. Žinau, kad nepasielgsi.
Dangiškasis Tėve,
aš sujungsiu šio vaiko sielą su jos dieviškuoju valdovu.
Apsaugok ją nuo jos pačios blogio ir sugrąžink jos sielą į šviesą.
Degsi kaip visi.
Jėzau.
Tau viskas gerai?
Ak, Lijana.
Ji tave sužeidė?
Ne, viskas gerai. Aš sveika.
Užspausk. Čia.
Šonai, jos apačioje!
Gali pajudinti?
Nusiramink. Giliai kvėpuok.
Šonai!
Pakviesiu jį į pagalbą.
Tuoj grįšiu. Pašauk, jei manęs prireiks.
Aš tuoj.
Dorote.
Ji norėjo, jog manytum, kad jo nebėra.
Ką?
Jis - gyvas.
Aš tau jį sugrąžinsiu.
Ak, Lijana.
Ačiū tau.
Tuojau grįšiu.
Šonai!
Matai?
Ji mane apgynė.
Tarsi savo dukterį.
Tuštybė - nuodėmė, teta Džozefina.
Šonai! Jos - viduje. Radau jas rūsyje.
Mes jį susigrąžinsime, Šonai. Ji sutiko.
Ji išėjo jo atnešti.
Tu manimi netiki.
Suprantu. Tu negirdėjai, ką ji pasakė.
Pamatysi.
Lijana?
Ji tuoj sugrįš.
Dorote, nemanau, kad ji tau jį atneš.
Tikėk manimi, prašau.
Aš - ne tokia silpna, kaip tu manai.
Kai Džeriko kambaryje pasakei,
kad tave kankina bloga nuojauta, kad kažką sužinojai…
Aš suklydau.
Pameni, kai praėjusį rugpjūtį išskridau į Kaliforniją,
ir tu savaitę likai viena?
Šonai, kodėl man dabar pasakoji apie Kaliforniją?
Nes tuomet kai kas nutiko.
Tačiau pirmiausia noriu, jog žinotum, kad tai - tikra,
ir aš esu čia…
Tylėk, Šonai.
Ne, turiu tau tai pasakyti.
Ne, Šonai, patylėk.
A-a, a-a, pupa
Kas tą pupą supa
Turbūt pagavo gretimą dažnį.
Supa tėtė ir mama
Ir katytė murzina
A-a, a-a, pupa
Kas tą pupą supa
Supa mama, tėvelis
Lijana?
Ir vyresnis brolelis
Tu sveika?
Ežiukas lapuose miegos
Ką laikai rankose?
Vėjelis dainą jam dainuos
Ū-ū, ū-ū-ū Mik, eželi, po lapu
Mano berniukas.
Džerikas.
Dabar mes būsime šeima.
Nežinau, kodėl blogai elgiuosi.
Man pačiai kartais baisu.
Jaučiu, kaip manyje įsišaknija blogis.
Bet labai nusibodo girdėti, kad esu keista.
Gal visai aš ne keista.
Gal aš tokia esu.
Žinau, kas laukia.
Žinau, kad jie manęs ateis.
Bet nebijokit.
Aš būsiu pasiruošusi.
Žinau, kad nužudydama tave, pradėjau karą.
Išvertė Akvilė Katilienė