God morgen, George.
Hvor er George?
Han har dratt.
Har han det? Når?
I går kveld.
Han skal nok hente Jericho.
Han kommer sikkert til lunsj.
-Sa du at faren din skal ha med noen? -Hva?
Til lunsj. Faren din skulle ha med en date.
Ja. Kourtney, med K.
-Vi må ikke gjøre dette. -Jo, det må vi.
Jericho trenger familien sin i dag. Det er hans første jul.
Så det er meg, deg, Julian, Frank, Kourtney med K, og Leanne?
Ja, selvsagt, Leanne. Vi bør dekke på til George også.
Det er sju. Da bør jeg ta med broren også.
Bra. Vi skal vise dem en perfekt Turner-jul.
-De kan ikke bare ta ham tilbake. -Sean ser visst annerledes på det.
Og gitt Dorothys temmelig skjøre mentale tilstand,
er det ikke tilrådelig å spørre for mye.
Bare å avholde henne fra å involvere politiet har krevd mye.
Det er derfor man skriver kontrakter. Hva har jeg alltid sagt?
Muntlige avtaler er ikke bedre enn papiret de er skrevet på.
Jeg skjønner ikke. Har de et barn eller ikke?
Ikke at det er din sak, Kourtney, men de hadde det en gang.
-Men hvem sitt barn venter de på nå? -Følg med, da!
De hadde et barn, så et liksombarn
som ble erstattet av et barn, og nå er det på liksom igjen.
Men nå vet Dorothy det,
og hun tror at Wisconsin-yetien kommer med et ekte barn.
Følger du meg, Kourtney?
Nei.
Bare prøv å bevare fatningen. Dette henger i en tynn tråd.
Forpult god jul, alle mann.
Greit. Forsiktig.
-Da er forestillingen i gang. -Forsiktig, Julian.
Hallo. Kom dere inn i varmen. Snør det?
-Hei. -Du er for tynn, skatt.
Og dette her er Kourtney. Kourtney, Dorothy.
Dorothy Turner, 8-nyhetene.
Jeg er en stor fan.
Så søt du er.
Gjestene deres er her.
Det beste ved å være kokk er...
...at folk lar deg gjemme deg.
Hun tror han kommer tilbake i dag.
Onkelen din ga inntrykk av at det var mulig.
Onkel har dratt. Han kommer ikke tilbake.
Det vet du ikke.
Se på hånden min, han helbredet den. Han vil hjelpe oss.
Onklene min er ikke som meg.
-Han bryter ikke reglene. -Hvorfor ikke?
Hva er reglene? Forklar meg dem. Jeg vil forstå.
Vær så snill.
Leanne, det føles som tiden løper fra oss.
Hva gjør Dorothy om han ikke kommer?
Ja, så Pinot Gris, fulgt av en Malbec, fulgt av en søt Riesling.
Malbec med gås?
Hun sa at hun ville følge etter ham om noe annet var mulig.
-Dorothy er ikke så dum. -Jeg vet ikke. Jeg kan ikke forutsi det.
Vi må være forberedt på at det ikke går som vi forventer.
"Som vi forventer"?
Du tror vel ikke at den fyren kommer med sønnen din?
Det fins beviser. Meldingen. Roscoe. Det han sa til Dorothy. Det er mulig.
Det føles som jeg er den eneste tilregnelige i familien.
Tja, om ingen andre vil...
Festmiddagen er klar.
-Jeg vil si... -Ingenting.
-Ok. -Det ble vi enige om, ikke sant?
Jeg vil gjerne si noe.
Jeg vil takke Gud for at vi alle er her sammen.
For å være sammen.
Dette vakre hjemmet med mer mat enn vi på noen måte kan spise.
Disse La Bonnotte-potetene flys inn og koster 300 dollar for en halvkilo.
Vi er veldig heldige. Og det vet vi alle sammen.
Og kanskje vi ikke fortjener å be om mer, men det mangler noe.
Så vær så snill, ta det fra oss.
Vi fortjener det ikke. Vi trenger det ikke.
Bare gi oss tilbake det vi har mistet. Amen.
-Takk, elskede. Det var vakkert. -Ja.
Skal vi spise?
Tre hundre dollar for poteter.
Beklager. Hva faen var det?
-Julian. -Jeg gjentar. Hva faen var det?
Det var bare en bønn. Ikke overreager.
Jeg overreagerer ikke. Jeg visste bare ikke at pastoren var invitert til middag.
Ikke vær så anspent.
Hva er galt med litt tro? Det kan gjøre underverker når det gjelder smerte.
Smerte? Du ga faen i smerten min.
-Beklager, Dottie. -Det går bra.
La oss spise nå, alle sammen.
Sean, denne gåsen er nydelig. Den smelter i munnen.
Ja. Sean er en kunstner.
Takk, Kourtney.
-Leanne, vil du ha litt gås? -Ja, gjerne. Jeg vil gjerne prøve litt.
Fantastisk.
Hørte du det? Det kan være dem. Bare gjør deg klar.
-Mobilen din ringer. -Takk, jeg vet det.
Greit, la oss få deg inn.
Så, Leanne, Frank sier at du er fra Wisconsin.
Ja. Kan du sende potetene, Julian?
Unnskyld meg.
Måtte vi være takknemlige for det jeg skal motta.
Går det bra?
Ja da.
Med deg?
Jeg er ikke sikker på hvordan jeg skal oppføre meg.
-Hvordan oppfører folk seg etter... -Det gjør de ikke.
-Hvorfor tar du den ikke? -Ikke i kveld.
Juju, det er din tur.
Det vi gjorde var en feil.
-Jeg ville bare si at jeg er lei for det. -Jeg er ikke det.
Jeg føler meg annerledes nå, Julian.
Sterkere. Det føles bra.
Jeg tror du også føler deg bra, ikke sant?
Dette er ikke riktig. Jeg tenker ikke rasjonelt.
Så la meg ta vekk smerten din.
Slik som i går.
-Hva gjør du, Leanne? -Det jeg vil.
Juju?
Jeg må gå.
De snakket om leker. Så jeg snek meg ut.
-Lunsjen var god. -Takk.
Klokken er litt over 15.00.
Hva tenker du?
At jeg kanskje tok feil.
Jeg gir dem til solnedgang.
Ja.
Film.
Tre ord.
-Fisk? -Haisommer kommer tilbake. Neste.
Må vi leke dette?
Om Dorothy skal tro at vi har det gøy, ja.
Ok, en bok.
Diskvalifisert for ikke å forstå verdens enkleste regel. Neste.
Julian! Oppfør deg pent!
-Bok. Veldig bra, skatt. -Å, herregud.
Tester de oss? Holder øye med oss?
-Klokken er 15.30. -Ikke tenk på det.
Hva annet skal jeg tenke på?
Tenk på å holde Jericho, og hva du vil gjøre.
Først skal jeg lukte på hodet hans.
Bare puste ham inn.
Så skal jeg synge. Jeg har alltid ønsket å være en sånn mor som synger vuggesanger.
Hva skal du gjøre?
Jeg vet ikke. Uansett hva skal han få vite at jeg er glad i ham.
Klokka er 15.31.
Mat. Spise. Syk. Oppkast!
Du konkurrerte alltid som barn.
Sulten.
Aldri mett?
Aldri mett. Et eller annet, aldri mett.
Og jeg belønnet deg nok for mye for det.
Men på det tidspunktet
husker jeg tydelig at det var sånn man skulle oppdra en mann.
Det første ordet. Den. Det andre ordet.
Stor.
Ballong.
Slutt å mime det og gå videre. Hva er det siste ordet?
Går det bra der nede?
Ror. Har kramper.
Døende! Død. Hvor mange jævla stavelser?
-Den lille larven Aldrimett. -Ja.
Veldig bra, skatt. Begge to.
-Jeg skulle til å si det. -Å ja? Virkelig?
Godt spilt, Dottie. Unnskyld meg, jeg må late vannet.
-Så? -Det er dårlig føre.
-De sitter nok fast i trafikken. -Jeg sjekker etter ulykker.
Men fortsett å leke. Det er så fint å se at folk er glade.
Sean, ting begynner å bli anspente. Kanskje vi bør dra.
Nei. Bli. Hun kan trenge din støtte.
Ikke steng meg ute.
Jeg vet hva du føler nå og at du nekter å anerkjenne det.
Hvor ble det av Dorothy og Leanne? Vil de ikke leke?
Nei.
Hør på meg. Jeg vil hjelpe deg.
La meg snakke med deg.
Julian.
Vi starter uten deg. Du går glipp av denne runden.
Er du der?
La meg snakke med deg.
Du behøver ikke å være alene. Hvorfor vil du det?
Ring meg tilbake.
-Hva var det? -Julian?
En snøstorm skaper farlige kjøreforhold i hele Philadelphia.
SNØPROBLEMER
Reisende bør forvente forsinkelser.
Hva var det?
Kourtney? Hva skjer?
Hva?
-Hva? Han puster ikke. Gjør noe! -Hva?
Hjertemassasje! Noe!
-Hva har skjedd? -Ikke se, Dorothy.
Ring etter en ambulanse. Ring nødtelefonen!
Hva er adressen?
-Spruce Street 9780. -Spruce Street 9780.
Ja, send en ambulanse. Noen har sluttet å puste.
Det har gått to minutter.
-Legg deg. Vi ordner det. -Spruce Street 9780. Ja.
Hvorfor puster han ikke? Kom igjen, Julian.
Ambulansen er på vei.
Juju.
Julian.
-Julian. -Takk og pris.
-Du var død. Du sluttet å puste. -Snakk til oss. Hvordan går det?
Jeg så ham der.
Han virket ok.
Hva? Hvem snakker du om? Hvem så du?
Ambulansen er her.
Han må undersøkes. Han kan ha fått en hjerneskade.
-Faen ta deg, pappa. -Reis deg.
Har du tatt noe?
Bare litt ibuprofen.
Og dette.
Vi kjører bilen hans dit.
Si god natt til Dorothy.
Og takk for lunsjen.
Dorothy?
Det var så rart å se ham sånn.
Jeg så hva du har lagd i kjelleren.
Sean må ikke få vite om det.
Hva er det til?
I tilfelle.
Hvis Jericho ikke kommer tilbake.
Ville du dø for å være hos ham?
Selvsagt, Leanne.
Jeg er moren hans.
Dorothy?
Dorothy!
Mr. Turner.
Jeg hører at du ser etter Jericho.
Tekst: S. Marum