Kaimynai tvirtina girdėję šūvius
1.00 val. nakties, prieš pusvalandį.
Daugiau informacijos apie įvykį
kol kas nesuteikiama.
Jei ką sužinosime, pranešime. Izabelė Kerik, „Aštuntasis žinių kanalas“.
Dabar laiminga?
Tai - tavo nepaklusnumo pasekmės.
Kuo ji čia dėta?
Ką padarėt tai šeimai, Džordžai?
Jūs juos nuskriaudėt?
Tai - Mėjos darbas?
Atsakykit.
- Ką jūs padarėt? - Taip ir galvojau.
Jis nudirs mums odą ir pasisiūs kostiumą.
Lijana. Eik ir išsiaiškink, ką ji žino.
Lijana.
Noriu su tavim pasikalbėti.
Papasakok, kas nutiko Marinų šeimai.
Prašau, palikite mane ramybėje.
Lijana, nebežinau, ką daryti. Pasakyk ką nors. Ką nors.
Nereikėjo man čia važiuoti.
Ką nori pasakyti? Kodėl?
Ši vieta buvo ne man, o dabar jau per vėlu.
Užsirakinusi palėpėje nieko nepakeisi.
Ar galėtum išeiti?
Džordžai.
Ką Mėja jiems padarė?
Džordžai?
Tikrai manai, kad tai - jų darbas?
Jis labai spyrėsi sugrąžinti Lijaną į tuos namus,
o dabar nutiko šitoks siaubingas dalykas.
Gal visa tai buvo skirta jai.
Aš tai jau neleisiu, kad man perrėžtų gerklę.
Kas jam yra, bliamba? Paniro į komą?
Nežinau.
Jis supranta, kad tai - jo kaltė, todėl nieko ir nesako.
Jis apsimeta.
Nežinau, Dote.
Viskas gerai.
Tai reiškia, jog turime tai, ko jiems reikia.
Dabar turime pranašumą, tad galime atgauti Džeriką.
Mūsų nepagąsdinsit! Aišku?
Kas jie tokie, tie Marinai?
Jie buvo tokia pati šeima, kaip ir jūsų.
O kodėl tu turėjai būti pas juos? Paaiškink man.
Jis mane ten nusiuntė.
Kas? Dėdė Džordžas?
Kažkas iššifruoja ženklus ir pasako mums, kur turime būti.
Visi gauna jiems paskirtas vietas, o aš, atvykdama čia, nepaklusau.
Sulaužiau taisykles.
Kas nutinka, kai sulaužai taisykles?
- Nieko nesužinojai? - Stengiuosi.
Kas yra?
Aš rengiau reportažą apie tą kultą.
Žinau apie juos daugiau nei kas kitas, daugiau nei policija.
Įrodysiu, kad tai - jų darbas. Įrodysiu, kad jie vis dar veikia.
Kultai paprastai veikia tyliai, o šitokie dalykai rodo, jog jie panikuoja.
Ko ieškai?
Įkalčių. Gal jau anksčiau jie yra padarę kažką panašaus.
Gali nebeapsimetinėti, brolau. Likome tik dviese.
Žinau, jog mane girdi.
Gerai. Puiku.
Subingalvis.
LIJANA
Sveikas, Erikai. Čia - Dorotė Terner.
Kaip laikaisi?
Taip, žinai, noriu paprašyti nedidelės paslaugos.
Norėjau paklausti, ar ką žinai apie Izabelės istoriją.
Taip, iš Marinų šeimos.
Varge...
Ne, ačiū.
Tu - auksas, Erikai. Ačiū.
Blogai.
Triguba žmogžudystė.
Jėzau.
Bet, įsivaizduok, mažiausias vaikas - dingęs.
Berniukas.
Žmonės nepaliaujamai siunčia užuojautą dėl šio tragiško įvykio
ir nerimauja
dėl dingusio dešimtmečio Serdžijaus Marino likimo.
Keliai - užtverti,
savanoriai beldžiasi į kaimyninių namų duris.
Tačiau prastėjant oro sąlygoms, tirti įvykį darosi sudėtingiau.
Žmonės buvo nužudyti, vaikas - dingęs.
Žinau.
Grobia vaikus, išžudo šeimas. Ir mums tas gresia?
Mes - saugūs. Mes turime užnugarį.
Policija.
Gerai. Išsiveš tą klouną.
- Aš jo neatiduosiu. - Gal nuo proto nušokai?
Aš pati viena šitiek išsiaiškinau. Liko labai nedaug.
Džordžas mums reikalingas derybose.
Negalime rizikuoti ir įsileisti pašaliečius.
Tai - policija, Dote.
Ar daug mums iki šiol padėjo Filadelfijos policija?
Klausykit, jei leisim jiems išsivežti Džordžą,
atsidursime ten pat, kur buvome, kai laukėme, kol mums paskambins.
Tai ką darysim?
Paslėpsim jį.
Paslėpsim?
Išveskit jį kur nors, o aš susitvarkysiu su policija.
Paimk jį už kojų.
Dieve.
Gerai.
Bliamba.
Šūdas.
Gerai.
Pareigūnė Rajes.
Ponia Terner, ar viskas gerai?
Ką nors sužinojote apie Džeriką?
Deja, ne.
Ar galėčiau užeiti?
Žinoma.
- Aš jį išmesiu. Tuojau išmesiu. - Laikyk!
Jis slysta. Bliamba.
Šūdas. Bliamba.
Bliamba.
Šūdas.
Kur eini, bliamba?
Tylėk! Namuose - policija, bliamba.
Kokio...
Gal užsičiaupsi? Per garsiai kvėpuoji. Tylėk.
Tiesą sakant, norėjau pasikalbėti su jūsų vyru. Jis yra?
- Dieve mano. - Šonas?
Šonas... Taip.
Štai jis.
Pone Terneri. Kaip jūsų ranka?
Puikiai. Ačiū, kad paklausėte.
Norėjau pasikalbėti akis į akį.
Arba... galime pasikalbėti ir visi kartu.
Sėskit.
Neabejoju, jog girdėjote, kas nutiko šeimai Vest Česteryje.
Taip. Matėme per TV. Koks siaubas.
Ar jūs buvote pažįstami su Marinų šeima?
Kiek pamenu, ne.
O jų aukle Lijana?
Kas tai?
Kas čia vyksta?
Na...
Tikėjausi, kad jūs man pasakysite.
JĖZAUS DUONA
Ei, kas gero, bičiuliai? Tai aš - Serdžijus. Sveiki sugrįžę.
Šiandien kalbėsiu apie „Call of Duty: Modern Warfare 2 Remastered“.
Man tikrai labai patinka šis žaidimas ir jo naujasis Gulago elementas,
o šiandien pas mus apsilankė ypatingas svečias.
Ne.
Nagi, Lijana. Pasisveikink su žiūrovais.
Nebijok. Tik devyni žiūrovai.
Čia - mano auklė Lijana.
Ir ji visai neblogai žaidžia „Call of Duty“,
nors iki šiol visai nebuvo žaidusi jokių kompiuterinių žaidimų.
Pirmajame raunde ji nukepė 13-a priešų.
Gerai, Serdžijau, jau galiu eiti?
Dar vieną kartelį.
Aš rinkau įkalčius.
Laukiau, kol rasiu kažką esminio.
Ar suprantate, kad elgėtės neteisėtai? Jūs šnipinėjote.
- Jus galėjo suimti. - Žinojau, kad manimi nepatikėsite.
Kai paskutinį kartą buvote čia, elgėtės su manimi kaip su beprote.
Sakau jums, tas kultas kažkaip su tuo susijęs.
Todėl Lijana ten ir buvo.
Jie pagrobė mano sūnų, o dabar dar ir Marinų berniuką.
Jei būtumėte paklausę manęs anksčiau,
galbūt būtų pavykę išvengti nelaimės,
tačiau aš esu ta, kuri padeda savo sūnui.
Suprantu jūsų nusivylimą, Dorote.
Galite netikėti, tačiau aš tikrai stengiuosi jums padėti.
Patikėsiu, kai Džeriką surasite anksčiau už mane.
Lijana!
Namuose dar kažkas yra?
Ne, tik šis namas - labai senas. Jis grimzta.
Kodėl... nepaklausote manęs?
Visi galai veda prie Mėjos Markam.
Paklausykite, Dorote. Ponas Marinas patyrė didžiulį stresą.
O kaip berniukas?
Jis dingo, bet pono Marino raštelis...
Raštelis? Koks raštelis?
Jis paliko išsamų aprašymą.
Ieškome kūno.
Ar suprantate?
Ne, jie nori, kad taip galvotumėte.
Turbūt patys ir parašė tą raštelį. Tai - apgaulė.
Ne, Dorote, tai - ne kulto darbas.
Kartais žmonės mato tai, ką nori matyti. Mes susiejame...
Stengiuosi padėti jums suprasti.
Ar suprantate?
Vadinasi tai - tik sutapimas.
Nutiko nelaimė. Mes čia niekuo dėti.
Taip.
Vadinasi, niekas nepasikeitė... Tik gaištame laiką.
Tad gal eikite ir dirbkite savo darbą, o aš dirbsiu savo.
Veiksmas.
Lijana. Veiksmas.
Pabaik valgyti vakarienę, Serdži.
Bet aš filmuoju. Aš išgarsėsiu!
Juk prižadėjome tavo mamai, kad šįvakar daug valgysi.
Šparagai - šlykštu.
Puiku.
- Žinai, kas ateis. - Ne.
Per vėlu. Ji jau pakeliui.
Buvai negeras? Negražiai elgeisi?
- Tuomet tave aplankys teta Džozefina. - Ne!
- Tuojau tave pagausiu! - Ne!
Atleiskit, pone Marinai. Mes tik žaidžiame.
Viskas gerai.
Tėti, tau viskas gerai?
Tik džiaugiuosi matydamas tave laimingą, Serdži.
Kas čia dabar? Vėjas?
Gal galėtumėte atnešti stiklinę vandens?
Žinoma. Taip... Tuojau atnešiu.
Dorote, viskas gerai?
- Reikia jį pernešti. - Ką?
Pakelk jį.
Aš tik...
Tas galvos skausmas. Pervėrė kiaurai.
- Migrena. Puikiai suprantu. - Taip.
Keliam.
Atsiprašysiu sekundėlei.
Labai ačiū. Ilgas vakaras.
- Tikrai nenorite ko stipresnio? - Ne.
Jei atvirai, man labai neramu, Šonai.
Dorotė įsivėlė į labai pavojingą situaciją.
Taip. Suveikė jos žurnalistinis instinktas...
Esu ne kartą su tuo susidūrusi.
Tokie žmonės kaip Dorotė dažnai atsiduria panašiose situacijose.
Jie įžvelgia sąsajas ten, kur jų nėra. Jie susitapatina su kitų skausmu.
Norėjau užsukti ir jus įspėti. Šįvakar aš nė nedirbu.
Na, dėkoju.
Jausčiausi ramesnė, jei leistumėte greitai apsižvalgyti.
Neoficialiai.
O kam?
Marinų šeimos auklė vis dar nerasta.
Negalime ignoruoti šių ryšių, kad ir kokie nereikšmingi jie atrodytų.
Verčiau tą padarysiu aš, o ne kiti policijos pareigūnai.
- Taip. - Dabar suprantate, tiesa?
- Taip. - Gerai.
Čia - mano kabinetas, bet ji naudoja jį savo tyrimui.
Aš pasidomėjau jais, žinokit. „Mažiau šventųjų bažnyčia“.
- Tikrai? - Taip, žinoma.
Net jei abejoju, turiu viską patikrinti. Toks mano darbas.
Jie priverčia žmones galvoti, kad... jie gali padaryti stebuklus.
Tačiau kulto jau seniai nebėra, Šonai.
- Dieve mano. - Kas čia vyksta?
Ji norėjo apsižvalgyti.
- Ir Šonas jai leido? - Žinoma. Juk Šonas.
Lijana...
Turime jį iš čia išnešti.
Čionai.
Ji taip žavisi Lijana...
Man čia labai neaišku.
Na...
kai įsigijome lėlę, Dorotė ėmė ieškoti auklės,
ir mes gavome daug prašymų.
Daugybę gyvenimo aprašymų, tarp jų ir Lijanos,
Dorotei ji iškart patiko ir...
Tačiau kai ji pamatė, kam iš tiesų reikia auklės,
kai pamatė, kas išties yra Džerikas, išsigando.
Atsisakė dirbti, ir mes atsisveikinome.
Tuomet Dorotė sutiko ją gatvėje
ir suprato, kad ji dirba kitai šeimai,
tad ėmė ją persekioti.
Jai atrodė, kad Lijana tebėra mūsų auklė.
Taigi...
- Labai jau keistas sutapimas. - Taip, suprantu. Neįtikėtina.
Nederėjo man leisti jai tuo patikėti... Pripažįstu.
Tik... pakalbėkite su ja, Šonai.
Gerai.
Kas ten?
Palėpė. Sandėliukas.
Mes... Laikome jį užrakintą. Ten... Asmeniniai daiktai.
Taigi...
Taip. Greičiau.
Visas svoris - pas mane.
- Gerai. Lik čia. - Ką? Ne.
Dieve.
Dorotė visa tai padarė?
Kartais ji čia ateina.
Šonai.
Ar žinote, ką reiškia skaudinti savo šeimą?
Žmonės tokie negimsta.
Tai nėra natūralu.
Ponas Marinas labai kankinosi,
jo žmona sirgo, ir jis nebepakėlė skausmo.
Ar suprantate, ką sakau?
Jūsų žmonai reikia pagalbos.
- Atleiskit. Aš tik... - Viskas gerai?
Truputį svaigsta galva.
Lipsiu žemyn. Čia nieko nėra.
Atleiskite, kad sutrukdžiau, Dorote. Daugiau to nebedarysiu.
Išlydėsiu jus.
Viskas gerai. Galiu ir pati išeiti.
Klausykit, suprantu, jog persistengiau.
Nenorėjau niekam pakenkti.
Man labiau rūpi, kad pati sau nepakenktumėte.
Užsičiaupk.
Dieve mano.
Po velnių, ar gali...
Paskambinkite, jei imsite viską matyti kitaip.
Mielai išklausysiu.
Ji išėjo.
Ką darai, po velnių?
Aš tik...
Nesvarbu!
Tragiška tragiško įvykio atomazga.
Prieš kelias minutes
žiniasklaida buvo informuota, jog jauniausiojo Marinų vaiko kūnas
buvo rastas nedidelėje slaptoje patalpoje po laiptais.
Vos dešimties metų Serdžijaus galvoje
žiojėjo trys kulkų padarytos žaizdos.
Paaiškėjo, jog jį per sieną nušovė jo paties tėvas.
Reiškiame užuojautą Marinų šeimai ir draugams.
Mūsų žinių tarnyba taip pat sukrėsta šių naujienų
ir apgailestauja, kad ten nebuvo žmogaus,
kuris būtų galėjęs sustabdyti šį žiaurumo aktą.
Sutarkim taip, Džordžai.
Galite pasiimti Lijaną ir keliauti, kur tik norite.
Tai - jūsų šeima, ne mūsų. Jūs turite savo įpročius, viskas gerai,
tačiau mes norime, kad grąžintumėte mūsų sūnų.
Pažadėkite atiduoti mums Džeriką.
Ar sutinkate?
Atsakykite, Džordžai.
Susitarkime, a?
Ar susitarėme?
Atsipeikėkit, Džordžai! Atsakykit man!
Jėzau! Atsargiau.
- Susitarkim! - Neprovokuok jo.
Grąžinkit mums Džeriką.
Sutikit su pasiūlymu.
DĖDĖ DŽORDŽAS, EGLIŲ GATVĖ 9780
Siuntinys adresuotas jam.
Tai atidaryk, bliamba.
Dėl viso pikto atsitrauk.
„Betamax“ juosta?
Kas šiais laikais jas naudoja?
Atėjo atsakymas.
Džordžai.
Lijana privalo šįvakar peržiūrėti šią juostą. Duokit ją man.
Turime jai parodyti.
Negaiškime. Kur... Kur jūsų „Betamax“ grotuvas?
- Neturime „Betamax“ grotuvo. - Kiti laikai, Džordžai.
Ji privalo tučtuojau pažiūrėti juostą. Ji turi žinoti.
Bet, Džordžai, palaukit.
Tegul eina.
Suveikė.
Išsiaiškinau jų apgavystę.
SUSITIKSIME PRIE KŪČIŲ STALO
Dieve!
Išvertė Akvilė Katilienė