Mano vardas - Lijana Greison.
Lijana Greison.
Aš - iš Viskonsino.
Mano vardas- Lijana Greison, aš - iš Viskonsino.
Moku kepti labai skanius tortus.
Atsikėlei.
Mudu su Šonu pagalvojome, jog tau bus smagu
kartais išeiti.
Keliskart per dieną.
Pasakyk, kuriomis valandomis norėtum.
Bet kokiu atveju, galime pradėti.
Nežinojau, ar mėgsti mėlynes.
Žinok, jos - saldžios, ne rūgščios,
bet kai kurie žmonės apskritai nemėgsta jokių uogų blynuose.
Jei ir tu nemėgsti, įdėsiu šokolado gabalėlių.
Arba galiu uogas ir grietinę įdėti šalia, jei mėgsti taip.
Nežinau, kepti ant vidutinės ar ant didesnės ugnies.
Šonai!
Gerai.
Atleisk, kad visą savaitgalį buvome tave pamiršę.
Turbūt miršti iš bado. Pasistengsiu atpirkti kaltę.
Ar ateis dar kas nors?
Pamaniau, norėsi pasimatyti su draugu.
Labas.
Gerai.
Ačiū.
- Tobiui. - Taip, prašyčiau.
Ir Lijanai.
Man nereikia.
Labai skanu, ponia Terner.
Paragauk.
Labas rytas, šefe.
Tobiui visuomet patiko Lijana,
tad pamaniau - kodėl gi jo nepakvietus?
Nežiūrėk taip į mane.
Tu mane išgąsdinai. Tuo, ką padarei.
Žinau. Skaudinu ją. Suprantu, kad persistengiau.
Bet mes vis dar turime įgyti jos pasitikėjimą.
Tai - vienintelė mūsų viltis susigrąžinti Džeriką.
Galvojau, didžiuojiesi manimi, kad sugalvojau naują strategiją.
Taigi... kaip sekasi?
Gerai.
Noriu atsiprašyti už tą vakarą su pica.
Aš nieko nežinojau...
Ponia Terner man viską papasakojo.
Tai - svarbus žingsnis gijimo procese. Pripažinti.
Taip.
Rodos, susidėjai su prasta kompanija.
Vidurinėje mokykloje ir man taip nutiko.
Tik tai nebuvo religinė grupuotė, juos siejo kokainas.
Tai nereiškia, kad aš...
Na, kartą pabandžiau, bet...
Džerikas turbūt labai džiaugiasi, kad grįžai.
Senokai jo nemačiau.
Džerikas šiandien pas senelį. Sveika palaikyti ryšį su kita karta.
Taip.
Taigi, Lijana, aš pagalvojau,
kai viskas bus gerai,
gal mudu galėtume nueiti atšvęsti?
Tik dviese?
Taip, svarbu, kad turėtum, ko laukti.
Kai visas šis baisus reikalas pasibaigs,
Lijana galės keliauti, kur panorėjusi.
Taip.
Buvo smagu, tiesa?
Būtų buvę smagiau, jei ir tu būtum prisijungusi.
Juk supranti, kad darau tai, ką turiu daryti, Lijana,
mus šantažuoja.
„Jei tylėsit, kūdikis liks gyvas.“
Palauk.
Imk. Tavo žaizdoms.
Ne, ačiū.
Lijana, aš ne tokia...
Atleisk, kad tave skriaudžiau.
Bet, suprask, dėl Džeriko padaryčiau bet ką. Bet ką.
Jis - mano dalis, supranti?
Galite mane užrakinti.
Stiklinė džiovintų abrikosų.
Stiklinė kapotų datulių.
Gabalėlis sviesto.
Ponia Terner?
Pasirašykite.
Ačiū.
Šonai!
Žiūrėk!
Koks mažulytis, bliamba.
Ką tai reiškia?
Jis turi pimpaliuką?
Tu jį užsakei?
Ne.
Turime ją išleisti. Juk pažadėjome.
Jie įsibrovė į mūsų kredito kortelės sąskaitą.
Žinutė.
Kas ten parašyta?
O Dieve.
Labai protinga. Bet gal ateityje galėtume pirmiau apie tai pakalbėti?
- Kas čia, bliamba? - Tu jo nesiuntei?
„Atneškit 200 000 į Franklinvilio prekybos centrą, maisto salelę, rytoj 20.00 val.
Tik grynais.“
Žinau, kad reikia nukreipti jos dėmesį.
Nes po laidotuvių nedaug trūko iki žmogžudystės,
bet šitai suteiks viltį ir viską tik dar labiau pabogins.
Pirma...
Aš taip ir sakiau, bliamba.
Suprantu, kodėl ji pasielgė taip, kaip pasielgė.
- Antra, šitą atsiunčiau ne aš. - Ne tu.
Ką čia paistai?
- Jį atsiunčiau ne aš, bliamba. - Tuomet kas?
Ne.
Negali būti, kad jie. Jis nenorėjo pinigų. Griežtai atsisakė.
Nes per mažai pasiūlei.
Jis žinojo, kad gali gauti 200. Tik reikėjo stipriau paspausti.
O jei tai - spąstai?
Manai, Dorotė rytoj neis
į prekybos centrą su krepšiu pinigų?
Žinoma, eis.
Tad siūlau protingai panaudoti pinigus
ir senoviniu būdu sumokėti tiems šūdžiams.
Šūdas.
Džiulijanai, ačiū Dievui. Kalbėjai su Šonu?
Mačiau raštelį.
Padėk man, prašau.
Nežinau, į kurią dėžę ką dėti. Gali tekti sumaišyti.
Kokia betvarkė.
Visad kartojau Šonui, kad jei neturi grynųjų, esi vargšas.
Manai, tai - jie?
O kas dar?
Šonas turi abejonių, bet aš - ne.
Jie juk žino, kad Lijana - pas mus,
tad, žinoma, nori susisiekti su mumis.
Šonas per giliai kapsto. Tai - jie.
Užteks?
Tikrai ne.
Todėl teks prašyti paslaugos.
Kokios?
Tu mane pažįsti. Visad atsidedu juodai dienai.
Kaip džiaugiuosi, kad turiu savo mažąjį broliuką.
Šeima - svarbiausia. Visuomet.
Sveiki sugrįžę į „Aštuntojo žinių kanalo“ žinias.
Kitas mūsų reportažas.
Izabelė Karik - iš naujausio Filadelfijos restorano.
Labai tau ačiū, Dagai.
Meilė plevena ore.
Telefonai mums padeda susirasti, su kuo pavakarieniauti.
Tačiau šiame naujame restorane miesto centre
aklo pasimatymo idėja buvo pritaikyta tiesiogine to žodžio prasme.
MEILĖ IŠ PIRMO KĄSNIO
Grožį visi suprantame skirtingai,
tačiau kur grožis, kai jo nematai?
Pokalbyje? Prisilietime? Nuojautoje?
Kai nematai, maisto skonis - kitoks.
Sėdžiu savo pirmajame aklame pasimatyme
su vienu geidžiamiausių Filadelfijos viengungiu Frenku Klementu.
Jis sakosi esąs labai išrankus...
Gali patikėti?
Kodėl nusprendėte išbandyti...
Šeši šimtai už „Ravello“ vyno dėžę.
Svarbus kiekvienas centas.
Bet aš už ją sumokėjau 1 200. Jei jie būtų davę savaitę, parduočiau brangiau.
Tuomet Džeriko nematytume dar visą savaitę, tiesa?
Taip, tu teisi. Svarbus kiekvienas centas. Jau surinkom?
Trūksta dar kokių 20 gabalų.
Džiulijanas labai dėl mūsų pasistengė, tiesa?
Taip, jis - tikras šaunuolis.
Jau gavau pasiūlymą iš Džeisono Teiloro.
Pameni, kokį triukšmą jis sukėlė, kai pamatė, ką neši į namą?
Jis pareina iš savo dviračių treniruočių.
Nenoriu, kad viską čia čiupinėtų savo prakaituotom rankom.
Nebus smagu, Šonai, bet neabejoju, kad iškęsi.
Palikti tave vieną, kad atsisveikintum?
Sakėte, kad galėsiu nulipti žemyn tarp 9.00 ir 10.00 val.
Dabar - 10.45 val.
Norėčiau iškepti tortą.
Tortą?
Štai kokių produktų man reikia.
Šonai!
Taip, šiandien aš labai užsiėmęs.
Jei neturite laiko, galite paprašyti Tobio, kad atvežtų.
- Pamėginsiu. - Šonai!
Ar toli važiuoti?
Trisdešimt minučių, bet ji nori būti kuo anksčiau.
- Dėl viso pikto. - Taip.
Kažkas čia negerai.
Mokate išpirką už ne savo kūdikį.
- Kaip tai gali būti gerai? - Taip.
Ką čia veikia tas burbulas?
Paprašiau, kad atvežtų produktų.
Rauseisi po mano spintą?
Jūs nesakėte, kad negaliu.
- Paėmei šitą. - Jūs daug jų turit.
Ant jos atrodo gražiau.
Ačiū, šefe.
Čia - produktai, kurių prašiau?
- Tobi. - Labas.
Ką kepsi?
Tortą.
Mums jau metas.
- Eismas - kaip įprasta. - Taip.
Padėsi man?
Džiulijanai, prižiūrėk juos. Žiūrėk, kad Lijana nepersidirbtų.
Pastaruoju metu jai ir taip sunku.
Aš ilgai neužsibūsiu.
Taip, aš tuo pasirūpinsiu.
Neduok pinigų, kol nepaimsi į rankas kūdikio.
O tu nepaleisk jos iš akių.
Neišleisk jos, kol Džerikas negrįš namo.
Manęs jau laukia.
Parsivežk jį.
Kokį tortą kepsi?
Vaisių tortą.
Man labiausiai patinka šokoladiniai.
Tuomet mums liks daugiau.
Tai ką darysim? Koks receptas?
Jis vadinamas karalių tortu.
Paprastai jis kepamas Trijų karalių šventei.
Mano mama jį kepdavo sekmadieniais.
Išmokė mane, kad galėčiau dalyvauti konkursuose.
Dalyvavai konkursuose?
Sakė, kad tai - mano talentas, nes jokių kitų aš neturiu.
Bet nė karto nelaimėjau.
Šonas ir Dorotė jau važiuoja.
O kaip teta ir dėdė? Jie čia bus?
Neprašau, kad su jais susitiktum. Stebėk viską iš toliau.
Matai maisto salelę?
Arčiau neik. Turėtų būti gerai.
Paskambink man, kai jie pasirodys.
Kas nutiko?
Viskas gerai.
- Ar tie žmonės, pas kuriuos buvai... - Nenoriu apie tai kalbėti.
Atleisk.
Karalių tortui trūksta dar vieno ingrediento.
Sakė ateiti prie fontano, taigi...
Atėjom.
- Šonai, Šonai, atėjom. - Matau.
Atėjome penkiomis minutėmis anksčiau, tad prisėskime ir...
Gerai.
Gal ką užsisakysim? Kad nekristume į akis.
Palauk. Išjungiu tavo mikrofoną.
Roskai?
Tavo sesuo jau atėjo.
Gerai.
Manau, mes pasiruošę.
Iš lovos ji išlipdavo tik sekmadieniais.
Dėl torto.
- Mes ruošdavomės. Ji atnešdavo butelį. - Butelį?
Brendžio.
Glaistui. Jei nebūdavo visko išgėrusi.
Buvome susitarę, kad jei gerai pasirodysiu konkurse, galėsiu įdėti kūdikį.
Teko tą daryti keturis kartus.
- Tik keturis kartus? - Taip.
Imk.
Kai ateidavo metas valgyti,
ji pasipuošdavo gražiausia suknele.
Supjaustydavo tortą.
Sakydavo, kad kūdikis atiteks ypatingam žmogui.
Ir ja visad tapdavo mano motina.
Kaip tai?
Ji visuomet surasdavo kūdikį.
Pakeldavo ir laikydavo iškėlusi, kad aš pamatyčiau.
Ir tuomet priversdavo mane pasakyti.
„Tu - ypatinga!"
Kur dabar tavo motina?
Dega.
- Dabar - 8.20 val. Ką mums daryti? - Laukit.
Už 40 minučių prekybos centrą uždarys.
Tai palaukit tas 40 minučių.
- Kur Lijana? - Kepa tortą.
Tai gali būti spąstai.
Gal jie sugalvojo išvilioti mus iš namų, kad galėtų ją pagrobti.
Nesijaudink, gerai? Aš tuo pasirūpinsiu. Likit prisijungę.
Kas nutiko tavo mažajam draugui?
Jis turėjo išeiti.
Dorotė neleido jam likti.
Jis užrakino duris iš lauko.
Gerai. Metas miegoti, Pelene.
Turiu viską sutvarkyti.
Aš vėliau sutvarkysiu.
Ar išimsi pyragą iš orkaitės? Kad atvėstų.
Nustačiau laikmatį.
Gal dar nori, kad ir glaistą užtepčiau?
Kai visiškai atvės. Tada reikia užtepti brendžio glaistą.
Gal ir aš paragausiu gabalėlį.
Jis tave užrakino?
Jie mano, kad man taip geriau.
Aš prisitaikau.
Ji apeis ratą, pažiūrės, gal ką atpažins.
Jai viskas gerai. Ji - šokolado parduotuvėje.
Tas siuntinys, tas sušiktas kūdikėlis,
kuris buvo nupirktas iš tavo sąskaitos.
Jie turbūt įsilaužė.
Tie žmonės man neprimena technologijų žinovų. Jie - iš kaimo.
Nebent kas nors pasinaudojo tavo kompiuteriu. Koks tavo slaptažodis?
„Džerikas“, iš didžiosios.
Džerikas.
Tavo sūnaus vardas. Tikrai labai sudėtinga.
Sakiau, kad čia kažkas negerai.
Jiems nereikia pinigų.
Ji - tavo istorijoje, asile tu.
Jei nepirkai nei tu, nei Dorotė, tuomet kas dar galėjo sėdėti čia?
Nešdinkis!
Gerai.
Kodėl taip su ja elgiesi?
Ji keitė jam patalynę. Suvyniojo jo beždžionėlę.
Nes noriu, kad ji gautų tai, ko nusipelnė.
Mus jau varo lauk.
Bet mes pabūsime automobilių stovėjimo aikštelėje.
Gal jie jausis saugiau lauke, ką manai?
Džiulijanai?
Džiulijanai.
Atleisk. Aš viską sutvarkysiu.
Čia - Šonas. Šiuo metu negaliu atsiliepti.
Kur ji?
Išvertė Akvilė Katilienė