Labdien, Tērneres kundze! Mani sauc Lianna Greisone.
Man ir 18 gadi, un esmu no labas, mīlošas ģimenes Viskonsinā.
Ceru, ka uzskatīsiet mani
par atbildīgu un tikumīgu uzraudzītāju jūsu dēlam.
Es apsolu darīt visu, lai jūs būtu apmierināta
un lai es iederētos jūsu mājās.
-Vai viņš ir pie tevis? -Kurš?
DŽERIKO
Sprūsstrīta 9780.
Ārkārtas situācija. Dzīvības vai nāves jautājums.
Viņš ir prom.
Lianna arī.
Vai tu mani dzirdi?
Viņi ir paņēmuši Džeriko.
Kam tu zvanīji?
Policijai. Kam tad vēl?
Nestāvi tur! Dari kaut ko!
TAS IR ZĒNS!
Tev izdevās! Malacis.
Oficiāls mirušo skaits vēl nav zināms,
bet tiek uzskatīts, ka starp viņiem ir arī kulta vadītāja Meja Mārkema.
Viņa. Šī sieviete.
Šī sieviete šodien bija manā mājā, un viņa paņēma Džeriko.
Tātad mirusī sieviete nozaga jūsu mazuli, kundze?
Nē.
Šon!
Tērnera kungs?
Jūs mani atceraties?
Esmu policiste Reiza.
Mana māsa pat mušai nenodarītu pāri.
Viņa sponsorē dzīvnieku patversmi.
Viņa ir nogurušu vecu pakaļu patronese. Pasaki viņai, Šon!
Tiks veikta autopsija.
Cik dienas varētu būt?
Trīs vai četras.
Man beidzās maiņa, bet es atpazinu adresi.
Kaut kas noticis ar mazuli.
Viņš nav īsts.
Tas ir Dorotijas.
Jums jānobloķē ceļi 80 kilometru rādiusā ap pilsētu.
Man nebūtu jūs jāmāca, kā jāstrādā.
Nav svarīgi, ko es saku tur. Ieklausieties manī te!
Viņa noviltoja savu nāvi. Nezinu. Viņa bija šajā mājā.
Šon! Paldies Dievam. Lūdzu, pasaki viņiem! Pasaki par Liannu!
Pasaki par viņas ģimeni! Pasaki, lai viņi atrod Džeriko!
Viņš ir šokā.
Greg, vai atstāsi mūs uz brīdi?
-Apsēdīsimies te, Dorotij! -Tā, es neesmu invalīde.
-Vai Dorotija ir augšā? -Manā kabinetā.
Sazāļo viņu, ja vajag, dārgā!
Policisti!
Jā.
-Tā, velns, no paša sāk... -Lianna ir prom. Skaidrs?
Viņa viņu ir paņēmusi. Un es nezinu, vai tas tēvocis te ir bijis vai...
Bet viņš ir prom, Džūljen. Mazulis ir prom.
Labi.
Nav bēbja, nav nozieguma, pareizi?
Dorotija tur augšā visu izstāsta.
Dorotija kopš tā negadījuma nav normāla.
-Viņa taču nav traka. -Neviens to nesaka.
Bet mums ir jāaizsargājas.
Es Natāliju mašīnā instruēju.
Teikt ko?
Noliegt.
"Mazulis? Kāds mazulis?"
Mēs taču viņu iemērcām tajā svētajā ūdenī, Džūljen. Cilvēki redzēja!
Tas ir vēl viens iemesls, kāpēc viņi ātri jādabū ārā,
kamēr nav sākuši okšķerēt.
Velns parāvis, Šon!
Redzi šo?
Tas mūs varēja ietupināt uz 20 gadiem.
Policiste Reiza, atvainojiet!
Policiste Reiza, aizsardzības mehānismi tagad strādā ar pārslodzi.
Viņai tagad tiešām vajadzētu pabūt vienai.
Un kas jūs esat - viņas ārste?
Kinezioloģe.
Un tuva draudzene.
Klau, tas, kas ar Dorotiju notika...
bija kas neiedomājams.
Un tagad viņas psihe viņu aizsargā. Tas arī viss.
Jā, bet viņa stāstīja par auklīti - kādu Liannu.
Es... Būs viņai par to jāpajautā.
Viņa atsūtīja savu CV ar atpakaļadresi.
Es nevaru to atrast!
Dorotija ir izveidojusi tādu necaurlaidīgu burbuli,
kas viņu sargā no patiesības.
Un tas ir tikai mans profesionālais viedoklis.
-Un lelle ir daļa no tā? -Bija.
Un tas, ka viņa tagad lelli nepieņem, ir labs solis ceļā uz izdziedināšanos.
Galu galā, mēs redzam tikai to, ko esam gatavi redzēt.
Kāpēc es to nevaru atrast?
Neglīts ķēms, ne?
-Izskatās tik īsts. -Jā.
Vai jums kāds ir?
Bērns? Nē.
Man arī ne.
Runā, ka viņi izmainot dzīvi - pirmajā vietā nostājoties kas cits.
Tas laikam ir jāpiedzīvo, lai to zinātu.
Tā ir.
Nu kā lai mēs spētu saprast, caur ko viņi ir izgājuši?
Vai ne?
No kaut kā tāda nekad neatgūstas.
Policiste Reiza, vai esat izsaukuma vietā?
Kāds ir koda 32 statuss?
Viltus trauksme. Brauksim prom.
Sapratu.
Ceru, ka jūs zināt, ko darāt.
Velns parāvis!
Tā tiešām ir viņa, Džūljen.
Zini, varbūt manai sievai ir daudz briesmīgu trūkumu,
bet viņa ir izcila žurnāliste.
Jūs atvērāt savas durvis velns viņu zina, kādai baznīcai.
Bet labā ziņa ir tā, ka nu viņi ir prom.
Vai tas ir viss, kas tev sakāms?
Kas, ellē, viņi ir? Ko viņi praktizēja?
Ko viņi gribēja no mums?
-Kā viņai ir? -Atslēdzās.
Piebēru viņas tējai melatonīnu.
"Homeopātija ir glābiņš," neviens nekad neteica.
Klau, tā sieviete, par kuru viņa runā, - kas viņa ir?
-Liannas tante? -Sasodīta kulta vadītāja.
Visa viņas ģimene ir jukusi. Labāk no viņiem pa gabalu.
Skaidrs. Šoreiz es Džūljenam piekrītu.
Varbūt mums tas ir jāpieņem.
Kas jāpieņem?
Iespēja virzīties uz priekšu, Šon.
Ļaut Dorotijai sērot.
Ko? Nē.
Jā. Šon, tu viņu mīli un tāpēc to dari.
Bet viņa sēro par nepareizo bērnu.
Viņš nav miris.
Es gribu teikt - mēs viņam devām mīlošas mājas.
Mēs par viņu rūpējāmies.
Jūs viņu nevarējāt paturēt pavisam, Šon.
Viņa vieta ir te, pie mums.
Es tikai gribu justies labi.
Nē, es ne. Uzsauc "ķertie"! Aiziet!
Ei, ķertā!
Izdari!
-Aiziet! Izaicini mani! -Izdari! Vienkārši izdari!
Dorotij?
Dorotij!
Kas tas ir?
Kamera?
-Es... -Vai viņa to te ielikusi?
Viņi ir iefiltrējušies mūsu mājās, Šon.
Viņi mūs ir vērojuši.
Jā.
Ak mans Dievs!
Šīs nevar izplatīt. Te viņu pat nevar redzēt.
Šķiet, kaut kur mums ir labākas bildes, pirms izbeidzās sarkanā tinte.
Bet kam tās ir domātas?
-Kaimiņiem. -Mūsu kaimiņiem?
Jā, mums ir jāapstaigā apkārtne
un visiem jāizstāsta, kas noticis.
VAI ESAT REDZĒJUŠI ŠO SIEVIETI?
-Nu kā tas var palīdzēt? -Varbūt kāds kaut ko ir redzējis.
Mašīnas krāsu, kurā virzienā viņi aizbrauca.
Pirmajās 48 stundās noder pilnīgi viss.
Pēc tam...
Par to mēs nedrīkstam domāt.
-Es to izdarīšu. -Tu?
Jā, es gribu palīdzēt.
Paskaties uz mani!
Zini, tādiem svešiniekiem, kas izskatās izmisuši, cilvēki palīdz mazāk.
Es nezinu, kas tas ir. Esam ieprogrammēti ātri atzīt cilvēkus par bezcerīgiem.
Bet sabiedrībai ir vajadzīgs mierinājums.
Tev nav mierinošas acis, Šon.
Es divas naktis neesmu gulējis.
Bet doma tev ir laba. Mums jāizmanto savas stiprās puses.
Tātad es vadīšu bāzes nometni šeit. Tu būsi mūsu kājas.
Ņem! Izdali šīs pa Sprūsu, Deviņpadsmito un Volnatu!
Tad nopērc tinti un atgriezies mājās pa Lokastu un Divdesmit pirmo!
Mums ir... 35 stundas, lai viņu atrastu, Šon.
-Bet mēs to varam, vai ne? -Jā, protams.
Labi. Ej!
Šon?
-Ir kaut kas? -Nekā. Neviens neko nav redzējis.
Mejas Mārkemas bēres notika šeit, izpostītajā teritorijā,
tikai dažu sērotāju klātbūtnē.
Kopš tā laika viņu skaits ir pieaudzis un ar katru dienu palielinās.
Vienu no upuriem es pazinu.
Redzēju viņa fotogrāfiju pa televizoru.
Viņš atdzīvināja manu meitu, kad viņu pirms pāris gadiem bija notriekusi mašīna.
Paldies.
Vai jūs esat Mazāko svēto draudzes locekle?
Neticu, ka kāds no tā kulta būtu kādu atdzīvinājis.
Cilvēki notic visam.
ŠONS
SPITĀLĪBAS PAZĪMES
Redzi, viņi mums neļāva filmēt no aizmugures.
Tā bija aizliegtā zona.
Bet tur nav tālu līdz mežam, tāpēc cilvēki būtu varējuši aizbēgt.
Tur varēja būt izdzīvojušie.
Cepta jūras ķemmīte, saldais kartupelis, pesto, Parmezāna čipsis.
Nē, negribu ēst.
-Tas ir tavs mīļākais ēdiens. -Nē, nav.
Kā veicas ar meklēšanu?
Pēdas izzūd pirms septiņiem gadiem.
Bet kāds noteikti viņu ir redzējis. Kāds noteikti viņu ir slēpis.
Tu to atkodīsi.
Paldies, dārgais, ka man tici.
Tava roka. Kas noticis?
Apdedzinājos.
-Man žēl. -Nav tik traki, kā izskatās.
Mūsdienās var nopirkt pasi par mazāk nekā tūkstoš dolāriem.
Jebkurš var kļūt par citu cilvēku gandrīz vienā naktī.
Tas jāpapēta.
Vai neesi neko dzirdējis no Rosko? Man liekas, ārā joprojām ir viņa mašīna.
Uz viņu nevar pārāk paļauties.
Tas vien, ka viņš neatbild uz zvaniem, nenozīmē, ka viņš ir nolaupīts.
Bet viņš varētu būt ar viņiem, vai ne? Sekot?
Šis vistas sendvičs ir dievīgs.
Es tev būtu pagatavojis.
Ne šādu. Viņiem ir slepena recepte.
Pie velna sendviču! Kā lai viņus atrod?
Mazāko svēto draudzi oficiāli likvidēja, kad tur viss nodega.
Tās pēdas ir aukstas.
Mums viņi jāatrod,
pirms Dorotija ir iesaistījusi visu apkaimi.
Mēs nevarēsim to aizkavēt mūžīgi, un viņa nebeigs meklēt,
kamēr vien viņiem būs Džeriko.
Kas?
Mazulis. Tas sasodītais mazulis.
PAZUDUSI
Man likās, ka meklējam tanti.
Tā bija.
Bet es sapratu, ka tam pieeju no nepareizās puses.
Viņa ir pārāk gudra.
Viņa zina, kā noslēpt pēdas. Bet Lianna... Lianna ir zaļa.
Viņa ir naiva. Viņa pieļaus kļūdas.
Ja varēsim atrast Liannu, viņa mūs aizvedīs pie Džeriko.
Mūsu jaunā meklējamā persona ir Lianna.
PAZUDUSI
Un tev ir tik mierinošas acis.
Es lietoju minerālus.
Mums ir divpadsmitarpus stundu, lai viņu atrastu, Džūljen. Ej, ej!
PAZUDUSI
Tā, pieņemot, ka viņi nav šķērsojuši nekādas robežas
un brauc ar apmēram 100 kilometriem stundā,
nezinu, desmit stundu dienā,
līdz šim brīdim viņi būtu varējuši šķērsot pusvalsti.
Mūsu zēns varētu būt Vičitā.
Ar to tu nodarbojies? Zīmē kartes?
Un ko esi izdarījis tu?
Es esmu mūsu kājas. Gaidu norādījumus.
Es tev tagad pateikšu kaut ko, ko tu negribēsi dzirdēt.
Bet tā ir taisnība.
Šauj ārā!
Es agrāk domāju, ka būsi labāks tēvs.
Goda vārds.
-Tu tā nemaz nedomā. -Tiešām?
Jā, tu esi šokā.
Man likās, ka tu beidzot pieaugsi, velns parāvis! Tiešām.
-Tev viņa trūkst? Man arī. -Tikai nevajag!
-Tas nav tas pats. -Ej ellē! Ir gan.
-Nepacel balsi uz mani! -Zini, ko agrāk domāju es?
Es domāju, ka tu viņu vienmēr sargāsi. Es neiedomājos, ka tu...
Nē.
Nu! Saki!
Ja nu viņš ir miris?
Ja tu to skaidri zinātu, ko tu darītu?
Tu zini, ko es darītu.
To, ko darītu visas labas mātes.
-Pasaki! -Es viņam sekotu.
Uz kurieni?
Ja būtu kaut viena iespēja no miljarda, ka ir kaut kas cits,
kaut kas vairāk nekā šis,
-es turētu viņa roku tajā ceļā. -Nazis, virve vai tabletes?
Ne jau virve.
Ar savu Hermès jostu pie viņa gultiņas.
Pagājušas 48 stundas.
Pēc 48 stundām nekad nav labu ziņu.
Kas tas ir?
Viņš ir dzīvs.
Džeriko ir dzīvs.
NEVIENAM NETEIKSIET - BĒRNS DZĪVOS.
-Labrīt, Noel! Kā iet? -Paldies.
-Lai laba diena, vecais! -Tev arī.
Tulkojusi Inguna Puķīte