To stačí. Jdeme.
Mám to.
Dělejte! Jdeme!
Tak tady jsme dřív bydleli?
Nemůžu se na to dívat a nemyslet na to, co se tu stalo.
Já vím.
Ale rád vzpomínám, i na to hezký.
Pojď, Rafaeli.
Víš, že tady jsem tě viděl poprvé?
- To přece nemůžeš vědět. - A jak to víš?
Tak tady?
Ano, tady.
Budeme mít zase hezké vzpomínky.
Vrátí se všechno, o co jsme přišli.
Budeme mít svůj byt.
Rodinu.
Vezmeš si mě, Sofio?
Ano.
- Ano. - Ať žijou novomanželé!
PERRY MASON II. 5. díl: Třináctá kapitola
Miluju tě.
Vem to...
- Jdeš tam? - Ne.
Perry.
V kolik ti začíná ten soud?
Asi za hodinu.
- Perry. - Ano?
Co to děláš?
Bylas někdy v Yosemite?
Nebyla. Kalhoty máš na vláčku.
Děkuju. Krásně se tam jezdí na koních.
To věřím, zvlášť do západu slunce.
To je nejlepší.
Musíme jít.
- Opravdu? - Jo.
A hned.
Asi nás někdo potřebuje.
Nevím, jak na ten případ jít. Vážně.
Máš na to 58 minut.
To vymyslíš.
Těším se, až o tom uslyším.
Nevolej pořád, Dello.
Můžeš?
A ty?
Mám na vybranou?
Držím palce.
Díky.
Jsme tu s další hodinou pravdy a spravedlnosti
v Bitvě Franka Finnertyho.
Když začíná největší soudní případ, jaký město za dlouhou dobu zažilo,
zeptám se vás:
Proč jenom svědek musí přísahat, že bude mluvit pravdu?
Proč totéž neplatí pro advokáty?
To, co ukázala úvodní prohlášení
v případu McCutcheonovy vraždy,
byla ukázka naprosté poctivosti na jedné straně,
a naprostého klamu na straně druhé.
Posaďte se, prosím.
Dámy a pánové porotci.
Rafael a Mateo Gallardovi, které vidíte před sebou,
jsou vinni vraždou 1. stupně.
Zabili Brookse McCutcheona, maják naděje tohoto města.
A proč? Pro pár dolarů a zlatou minci?
Nenechte se zmýlit tím dojemným příběhem o bídě,
jelikož v této době...
kdo nezažil takovou či jinou trýzeň?
Ale kdo z vás se uchýlil k vraždě jako k řešení?
Nikdo, pochopitelně. Až na tyto dva muže zde.
Slabý charakter, bez lidskosti,
vrozené slušnosti, chladnokrevní, zákeřní.
Dámy a pánové, obžaloba tvrdí,
že Brooks McCutcheon byl poslední zářící hvězdou města.
A proto se divíte, proč by mu někdo chtěl ublížit.
Ale když vám představím skutečného Brookse McCutcheona,
nebudete se ptát, kdo by ho chtěl zabít.
Budete se ptát, kdo by to nechtěl udělat.
A trest musí posloužit lidem tohoto města jako příklad,
že barbarské chování těchto rozměrů nebude tolerováno.
Obžaloba chce manipulovat,
ovlivnit, ovládnout veřejné mínění tím nejhorším způsobem.
Stíhání není nic jiného
než rasistický hon na čarodějnice.
Porota v tomto případu nemá jen 12 členů.
I vy, občané, jste členy poroty.
A musíme se postarat,
aby nikdo nesměl zničit nedotknutelnost našich zákonů,
naší svobody a našeho Města andělů!
Sedmý obvod se stává jedním z nejlepších v Los Angeles.
A proto mě velmi těší, že mohu otevřít tento park
jako nádherný příklad toho, co lze dosáhnout společnou prací.
Úsměv pro kamery, dámy.
A je to. Výborně. Nádherné. Skvělé.
Kde je ten dort, o kterém jsem tolik slyšel?
Děkuji mnohokrát.
- Radní Taylor? - Děkuji.
- Měl byste chviličku? - Teď zrovna nemůžu.
Zkuste to v mé kanceláři.
Já chtěl, ale řekli mi, že tam taky máte spoustu práce.
Můj obvod vyžaduje hodně.
Tohle se vašeho obvodu netýká.
Tak co chcete?
Chci jen vědět, jak se tam vaše sestra Noreen dostala.
Byla to autonehoda.
A řídil Brooks McCutcheon?
Pracuji pro advokáta, který hájí zatčené v jeho případu.
A jak to, co se stalo Noreen,
souvisí s Brooksovou smrtí?
Jen o něm chci vědět všechno.
- Brooks se přece s Noreen znal. - Pracovala v jeho firmě. Tak co?
A taky jak do toho zapadá projekt stadionu,
když je ve vašem obvodu.
Vyšetřovatele nemám moc rád.
Zvlášť ty, co lezou tam, kde nejsou vítání.
Byla to autonehoda. A je to rodinná věc.
A tak to taky zůstane.
Takže vyšetřování...
Tady končí.
Dámy, ten dort je jedinečný.
Lid volá jako svědka pana Briana Walshe.
- Pane Walshi, jaké je vaše povolání? -Řidič městského autobusu.
A na které lince jezdíte?
Přes město po bulváru Santa Monica
od Vermont Avenue k Ocean Avenue.
- Ve které denní době? - Od šesti odpoledne do šesti ráno.
A jak dlouho po té trase jezdíte?
Pět let.
Takže trasu znáte dobře, i zastávky?
Tam a zpátky.
Máte hodně stálých cestujících?
Pár jich znám, od vidění, to jo.
A řekl byste, že když někdo jiné rasy nastoupí do autobusu,
že si ho líp všimnete?
- Námitka, návodná. - Přijímá se.
Budu přesnější.
Pamatujete si, že 18. března nastoupili do autobusu obžalovaní?
Ano, na rohu Santa Monicy a Stanley.
Jak bych je mohl přehlédnout? Na tyhle typy si dávám pozor.
- Viděl jste je už dřív? - Ano. O sobotách večer.
- Kde vystoupili? - Jeli až na konečnou.
V kolik hodin jste byl na konečné?
Za šichtu mám čtyři kolečka.
Tohle bylo druhý, takže jako vždycky, ve 12:05.
12:05. A podle zprávy koronera
byla doba vraždy, to se stalo kousek od konečné, dodávám,
v 1:30 po půlnoci.
Takže Rafael a Mateo Gallardovi
měli dost času dojít k molu,
ukrýt se tam
a čekat na nicnetušícího hosta kasina na lodi,
jakým byl Brooks McCutcheon.
A přepadnout ho.
Děkuji vám, pane Walshi, že jste se dostavil,
i za vaši každodenní práci pro město.
Nemáte zač.
Porota to vzala. Moc na něj netlač.
Pane Walshi, když chlapci vystoupili z autobusu,
viděl jste, kterým směrem šli?
Nejspíš k moři, asi.
Promiňte. Asi?
Jenom asi? Ale nevíte to.
Byl jste s nimi v kontaktu, když vystoupili?
Ne.
Ptal jste se, kam jdou?
Řekli: "Zabít Brookse McCutcheona"?
- Námitka, vynucuje odpověď. - Přijímá se. Pane Masone...
Promiňte. Zeptám se jinak.
Pane Walshi, když jste je viděl v tom čase vystoupit,
co víte dál o tom, co tam dělali, nebo nedělali?
- To asi nic. - Aha.
Mohli jít všemožnými směry, dělat všelijaké věci.
Tady jste v plné soudní síni.
Když bude za pár hodin míli odsud spáchán zločin,
řeknete, že to udělal někdo z nás,
protože nás tu vidíte, nebo řeknete "asi"?
Jo. Kdyby vypadali podle jako vy, pane Červe.
Radši vůbec nic nečtěte.
- Ale oni se vám smáli. - Smáli se tomu, co řekl.
A ten chlap je sráč, když prominete.
Viděla jsem, jak se někdo z poroty pořád díval na kluky.
- Proč víc nenamítáte? - Nebylo proč namítat.
Musím porotě ukázat,
že vraždu Brookse mohl spáchat někdo jiný.
A kdo?
To nevím. Najít jiného podezřelého.
Pane Masone.
Co kdyby někdo jinej chtěl, aby byl mrtvej?
Nevěděla jsem, kam to schovat.
Myslela jsem, že když to bude tam, že to Bůh ochrání.
- Kolik? - 2000 dolarů.
Asi bych si to měl nechat.
-Šestá a Spring. - Jak je libo.
Nevím, jestli ty ženský věděly, že je někdo najal.
Buď před vraždou,
nebo když se kluci přiznali, protože je chytili.
Nájemná vražda? Jak to, že tě to nenaštvalo?
Ale naštvalo.
Jenomže kecům o nepovedené loupeži jsem nevěřil.
Je to logický.
Teď musíme zjistit, kdo chtěl, aby Brooks umřel.
Dva tisíce, to není málo.
Možná Holcomb. Úplatky mu nikdy nevadily.
A co radní Taylor?
Měl by na to z úřednickýho platu? Pochybuju.
A co z úplatků, co ti hoši berou?
Když jsem se zeptal na Brookse, začal měnit barvy.
Takže Brooks nějak ublížil jeho sestře.
Počkej. Spekulace.
Radní se chce pomstít, ale aby to vypadalo jako loupež,
aby ho McCutcheonovi nepodezřívali.
Takže najme dva mladíky, možná přes prostředníka.
Oni sejmou Brookse. A nikdo nic neví.
- Co? - Je to jen domněnka.
Já vím! My něco potřebujeme. Musíme mít plán.
Ale napřed si promluvím s klienty.
Tak radši půjdeme. Za 25 minut musíme k soudu.
Požádáme o odklad.
Na to musíš mít důvod. A soudce nám to neuzná.
- Chce to průser. - A není tvůj obor?
To je.
Vstaňte.
- Posaďte se. - Ctihodnosti...
Ctihodnosti, lid chce požádat o přerušení,
abychom se mohli poradit s obhajobou.
Doživotí pro oba bez možnosti podmínky.
Bez ohledu na to, kdo přizná, že to zmáčknul.
Gallardovi půjdou do San Quentinu,
bez možnosti požádat o přemístění do mírnější věznice,
a to po celou dobu věznění.
Myslíte na doživotí.
K tomu, co se ten večer stalo, se musejí přiznat před soudem.
A přiznat vinu za všechna obvinění
a umožnit vysílání výpovědi v rádiu.
- Slušná nabídka. - Slečna Streetová má pravdu.
Mě jen zajímá, proč to děláte.
Jo.
Protože jsi měla pravdu, Dello, jsou to jen kluci.
Utrpení už bylo dost.
Rodina McCutcheonových a taky rodina Gallardových.
Soud už město hodně znervóznil.
Měl jste pravdu i vy, Masone. Nechci, aby to bylo ošklivé.
K mé práci patří i soucit.
Tak ať trpí trochu míň. 25 a po 15 žádost o podmínku.
Ani náhodou, Ne, ne. Nic míň. To bych se pověsil s nimi.
- 30 a možnost podmínky... - Hamiltone... Co to znamená?
Protože až dodnes jste je pořád chtěl věšet.
- A najednou jste milosrdnej? - Vám se to nelíbí?
Tak nechte vlak ujet a jděte dál pěšky.
Vím, co po mně chcete. Vám se dohoda nelíbí.
Je jedno, co si myslí.
V tom, co nabízím, není trest smrti.
Klientům to zachrání život.
Nic lepšího nedostanete a já vám to taky nenabídnu.
Sdělte to klientům. A do večera mi přijďte říct.
Hamilton se na mě skoro nepodíval.
- Kdo za ním byl? - Nevím.
Lydell, radní? Kdo jiný ještě?
- Co vědí, co my nevíme? - A proč by jim Ham ustoupil?
Nebylo to jen kvůli penězům.
Tak kvůli čemu. Ale teď pravdu.
Znáte ten stadion, co před pár lety postavili?
McCutcheonův? Samozřejmě.
Dřív jsme tam bydleli. Celá naše rodina.
Pak přišla policie.
Vrazili tam jako stádo a bylo jim jedno, co podupou.
Policie, otevřete!
Jste na pozemku pana McCutcheona.
Policie!
Nechte mýho bratra!
- Vypadni odsud! - Musí to shořet.
Zapalte to!
A v tom zmatku...
Ztratila se nám sestřička.
- Kde je Rossana? - Rossano! Rossano!
Rossano!
ZDE BUDE NOVÝ MCCUTCHEONŮV STADION
Slyšel jsem, jak křičí.
A pak už ne.
To je mi moc líto. Ani nevím, jak...
Žalobce nabídl dohodu.
Oba přiznáte vinu.
Doživotí, bez podmínky.
- Co když to nepřijmeme? - Rafaeli.
Co bude dál?
Spravedlnosti neuniknete. Zabili jste člověka.
Ano, ale ze zoufalství. A z hladu.
- Nenáviděl jsem ho. - Nebyli jsme sami.
Zabili jste, z jakéhokoli důvodu. Vzít zpátky to nejde.
Ale jak říkáš, prst na spoušti jsi neměl jen ty.
Ten, kdo tlačí na žalobce, má vliv.
A jestli na Burgera tlačí tím, co víme,
co bude, až zjistíme, kdo za tím opravdu je?
Žalobce nám nabídne něco lepšího.
- Vezmete to? - Já bych to vzal.
- Ale my toho víc nevíme. - Víte, kdo vás najal.
Je to první příčka žebříku.
Stačí mi jméno.
Jsem pro.
- A co ty, Mateo? - Nevím.
Je to riskantní.
Tak co? Chceš se dohodnout?
Maria by měla tátu, mohla by za ním chodit.
Já tady neumřu.
A jak říkal pan Mason, tohle nemusíme přijmout.
Ale nic ti nemůže zaručit.
- Nebo ano? - Ne.
Jestli prohrajeme, je to šibenice. A já půjdu domů.
Řekněte si, jestli mi věříte.
- Nevezmou to. - Ne?
To je dobře. Pro nás oba.
Tommy...
Mason udělal zkoušky jen po pár hodinách studia.
Je mnohem chytřejší, než si myslíš.
Už jde.
Promiňte. Chvíli jsem musel to jméno z kluků páčit.
Ozzie Jackson.
Na Centralu má rackets.
Na Centralu?
Co by někdo jako on mohl mít proti Brooksovi?
- Hledáme prostředníka. - Jasně.
Teď máme šanci z nich dostat lepší dohodu.
Ještě včera bys bral jakoukoli.
Dello... Teď už vím, jak na to jít. Vážně.
Popis toho Ozzieho Jacksona nemáš?
Mám. Prý ho poznáš podle nohou.
Pořád nosí kecky, conversky.
Hele...
Znáš někoho na Centralu, kdo nosí conversky?
Myslíš, že teď, když není práce,
se flákám po rozích s grázlama a šlapkama?
Jen klid, Mo.
Clara už okukuje byty. Co nevidět vypadneme.
Není kvalt.
Ukaž to.
Jo. Roh Central a 43. Je z Perkinsovy party.
Opravdu do toho chceš strkat nos?
Ten případ je na mě už asi trochu moc.
Ten ti toho asi moc neřekne. Ukaž mi ještě ten biceps, Paule.
Jdi do háje.
Děkuju, Mo.
Není zač.
- Znáte někoho v converskách? - Ne.
Pan Perkins.
Odkud to máš?
Od toho, kdo to fotil.
A od těch, co nemají práci,
kvůli tomu vašemu bordelu v centru.
Já tu žádnej problém nemám. Jsem čistej.
Pořád mě hlídají.
Čekají, až Perkins udělá něco jako černej gangster,
kterýho ze mě chtějí mít.
Pane Perkinsi, Ozzie Jackson prý zaplatil těm Mexičanům,
aby sejmuli toho mladýho McCutcheona.
A, pane Perkinsi, někdo za to Ozziemu zaplatil.
A když něco dostal,
zapomněl se podělit s panem Perkinsem.
Kolik to bylo?
To se nedozvím, když mi nepomůžete ho najít.
Ale kdybych o Ozziem věděl,
tak se o něm brzy dozví i žalobce.
A jestli si to spojí s vámi,
pak to, pane Perkinsi, nebude jen pár let v San Quentinu.
To bude cesta k oprátce.
Vás pustili na kauci do soudu za ten racketeering.
Jedinej, kdo může potvrdit pravost těch fotek,
je ten, kdo je udělal.
A když ten bude mlčet, všechny důkazy proti vám padnou.
Tak mi pomozte najít Ozzieho, a já vám pomůžu uniknout katovi.
Je to fér obchod.
Střední smyčka jde zprava a končí na téhle straně.
A to je podle vás typická vlastnost
otisku Rafaela Gallarda?
Ano.
Jen aby měla porota jasno.
Je prakticky nemožné, aby dva lidé
měli úplně stejný otisk prstu?
Správně.
Pane Barstone, vlevo od poroty je fotografie
volantu auta pana McCutcheona, kde byl ten otisk nalezen.
Porovnal jste jej s otiskem pana Gallarda?
- Ano. - A váš závěr zní?
Že smyčka a individuální znaky,
kterých je celkem 12, se shodují.
To znamená?
Otisk na volantu je Rafaela Gallarda.
Děkuji, pane Barstone.
Pane Barstone. Můžeme udělat menší pokus?
- Pokus? - Ano, pokus s otiskem prstu.
Ctihodnosti, jsme v soudní síni, ne na hodině přírodopisu.
Jaký to má účel, pane Masone?
Chci ukázat, nejen jak otisky vypadají,
ale celý ten proces.
Je podle mě nezbytné,
aby porota tomu důkazu plně porozuměla.
- Tak rychle. - Děkuji, Ctihodnosti. Mohu?
Děkuji. Tedy, pane Barstone...
Můžete prosím přitlačit palec na tenhle polštářek?
Děkuji. A teď ten palec otiskněte tady na papír.
Výborně. A teď týž palec přitiskněte znovu na polštářek.
Ale místo na papír
ho otiskněte sem, na lepicí pásku, lepidlem nahoru.
Děkuji. Tak, pane Barstone,
když se podíváte na otisky vašich palců, co vidíte?
Jeden je trochu rozmáznutý.
Nic jiného?
Jelikož jste použil pásku, je převrácený.
Jeden je převrácený. Správně. Je převrácený.
A když to už víte,
podívejte se, prosím, blíž
na fotografii levého ukazováku Rafaela Gallarda
a na tu druhou, stejný prst, stejný otisk,
ale nalezený na volantu Brookse McCutcheona,
a řekněte mi, jaký je mezi nimi rozdíl.
Žádný rozdíl nevidím.
Máte pravdu, jsou totožné. Je tu ale jeden problém.
Tato fotka byla pořízena z převráceného negativu.
A to víme, protože čísla a písmena
po straně negativu jsou převrácená.
Je to špatně vidět, tak jsem si dovolil to zvětšit.
Toto je opravená fotka.
A když víte, že je opravená,
můžete se, prosím, pane Barstone,
ještě jednou podívat na ty dvě fotky...
a říct mi, jaký je mezi nimi rozdíl?
Ten otisk je převrácený.
Otisk je převrácený.
Pane Barstone, je možné, aby obžalovaný
otiskl ukazovák na volant převráceně?
Ne, to samozřejmě nelze.
Takže ten, kdo otisk sejmul a pokusil se ho přenést,
to mohl udělat jenom tak, že je zrcadlově převrácený?
Ano.
Někdo jako policie nebo vyšetřovatelé pana Milligana?
Námitka, to je spekulace!
Nemám další otázky. Děkuji.
Přijímá se.
Poslední slova pana Masona porota pomine.
- Klid! - Ne, nepominou to.
- Asi bych to neměla dělat. - Jen mi věř.
Mám tady schůzku s přáteli.
Tak co, baví tě to?
- Nesmírně. - To je dobře.
Po tom hrdinství u soudu si to zasloužíš.
To byl hlavně Perry.
On tam byl taky? Nevšimla jsem si.
- Skoro bych zapomněla. - Na co?
Taky tě miluju.
Ahoj.
Ahoj. Ten dip, cos tuhle přinesla, nebyla žádná pecka,
ale tohle je nakládaná zelenina
od bratrů Canterových z Brooklyn Avenue.
To je romantičtější než kytka. Děkuju.
Rádo se stalo.
Máš to tu hezký.
Díky.
- Je ještě něco, co neděláš? - Nežvaním.
Tak jo.
V rádiu říkali, že ti to u soudu šlo.
Jo. Jo, asi jsme to trochu zvrátili.
Nejspíš je to větší případ, než jsi čekal.
Asi je.
- Chceš pomoct? - Ano.
Tak dobře.
Sundej si košili. Ušpiníš se.
Jo, jo. Přijdu tam.
Jak jste mě našel? Dobře.
Hned se vrátím.
Promiň.
Tudy.
Náš pan zvědavej.
- Tebe neznám. - Teď už jo.
Tak uvítej hosta. Pojďte.
Zaplatil jsi bratrům Gallardovým, aby zabili Brookse McCutcheona?
Co? S tím negrem mluvit nebudu.
Odpovíš na všecko, na co se tě zeptá.
Buď tak, nebo tak.
Moment, profesore.
Než se dopracujeme k věci,
měl byste zaplatit vstupný.
Tak kdo je můj Jidáš?
Asi se na něj díváte.
Nechtěl jsem, aby to šlo takhle,
ale svědčit proti vám nebudu. Máte moje slovo.
- Slovo? Víc nic? - Víc nemám. Co byste chtěl?
Abys věděl, komu patří tohle království.
Nemyslel jsem to neuctivě, pane Perkinsi.
- A přesto je neúcta ve vzduchu. - Ale no tak.
No, no. Podíváme se, co je pán zač.
Chceš odpovědi?
Musíš ho praštit, až tě to bude bolet.
Cože? Co?
- Hele! Hele, počkej! - A co když ne?
Tak ti tu pěst prostě uříznu.
Nemám s tím nic společnýho.
Ani nevím, o kom mluvíš.
Pane Perkinsi, prosím. Vždycky jsem si vás vážil.
Znáte mě odmalička. Pane Perkinsi, prosím.
Koukej na mě.
Zaplatil jsi bratrům Gallardovým?
- Kdo ti za to zaplatil? - Nevím, jak se jmenuje.
Kdo? Kdo?
Jeden bílej, dřív jsem s ním dělal.
- Jak to myslíš, dřív? - Jeho žena fetovala.
Chodila ke mně pro zboží.
Dvakrát, třikrát týdně.
Zjistil to a zaplatil mi, abych jí neprodával.
A pak za mnou přišel kvůli tý vraždě.
- Kolik jsi dostal? - Ale ne.
Deset papírů!
A z toho jsi pak dal Gallardovým jen 2000.
Udělal jsi nám průser, a mně jsi vůbec nic nedal?
- Negře... - Počkat, počkat.
A co ta dohoda? Dohoda? Přestal jsi jeho ženě prodávat héro.
Nějakou dobu se neukázala.
Ale když neumřou, vždycky se vrátí.
Koukej na mě. Jakým autem jezdí?
Tak to nevím. Lincoln, možná. Modrej.
- Víc ti říct nemůžu. - Dobře, dobře...
- Kurva! - Tak jo.
- Tohle mi už stačí. - Tak to asi ne.
Mám pocit, jako kdyby ti neřekl všechno.
Takže neskončíme, dokud se ke všemu nepřizná.
A odčiní tak svůj hřích.
Ale to ne. Do hajzlu, řekl jsem všechno, co vím. Prosím!
Ne, tohle nemůžete. Prosím vás!
Přestaňte!
Už ne, dost, prosím!
Dobrý?
Jo. Jo.
Co se stalo?
Claro...
Jsem slušnej?
Jo, bejby, jsi slušnej.
Jsi slušnej.
Spi.
- Jen spi, bejby. - Tak jo.
- Volal jste mě, šéfe? - Okamžik.
- Jak dobře znáte Masona? - Znám ho.
Mluvíte o práci?
Dřív jo.
Když nějaká byla.
Zavřete dveře.
Ahoj.
Kde jsi byla v noci?
S Perrym, v kanceláři, chystali jsme věci na dnešek
a vymýšleli, jak odstranit zaujatost porotců.
Asi už víme, na koho se zaměřit, ale stejně...
V kanceláři jsi nebyla.
Volala jsem tam.
Asi jsme neslyšeli telefon.
Jestli se něco děje, tak mi to řekni.
Já...
Pracovala jsem.
Jsi tak zbabělá.
Sakra...
České titulky Vladimír Fuksa Iyuno 2023